ПОСТАНОВА
Іменем України

30 січня 2020 року 
Київ
справа №823/1219/17
адміністративне провадження №К/9901/52050/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,  
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,
за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року (головуючий суддя Тимошенко В.П.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року (головуючий суддя Петрик І.Й., судді       Бужак Н.П., Собків Я.М.),
У С Т А Н О В И В:
I. Суть спору
1. У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - ГУНП в Черкаській області) про визнання незаконним і скасування наказу від 28.07.2017 №196 о/с про його звільнення зі служби з 07 липня 2017 року з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту), поновлення на займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.
2. Позов обґрунтував тим, що на виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 06.07.2017 у справі №823/411/17 наказом ГУНП у Черкаській області від 28.07.2017 №196 о/с його поновлено на службі на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції. Проте цим же наказом його було знову звільнено зі служби в поліції з 07 липня 2017 року на підставі наказу ГУНП в Черкаській області від 16.02.2017 №446 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Черкаського ВП ГУНП" та постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 06.07.2017. Вважав, що відповідачем порушено порядок звільнення, оскільки в день звільнення (07 липня 2017 року) йому не було видано трудову книжку, не проведено з ним розрахунку, а наказ про звільнення видано лише 28 липня 2017 року. Крім того, зазначив, що його вдруге притягнуто до відповідальності за одне й те саме правопорушення, що суперечить вимогам чинного законодавства України.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року, позов задоволено частково. Визнано незаконним і скасовано наказ ГУНП в Черкаській області від 28.07.2017 №196 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби з 07 липня 2017 року з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту). Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу ГУНП в Черкаській області. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
4. Рішення про скасування наказу про звільнення і поновлення ОСОБА_1 на займаній  посаді суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивував порушенням відповідачем порядку звільнення позивача, передбаченого статтею 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП). У свою чергу суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неправомірність оскаржуваного наказу ще й з тієї підстави, що позивача фактично повторно притягнуто до відповідальності за одне й те саме правопорушення.
5. Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що пунктом 6 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським), на відповідача покладено обов?язок здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, що не вимагає ухвалення судового рішення про стягнення відповідних сум.
6. Рішення про відмову у відшкодуванні моральної шкоди обґрунтоване тим, що позивач не довів факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань та наявності причинного зв`язку між шкодою і оскаржуваним рішенням відповідача.
III. Провадження в суді касаційної інстанції
7. У касаційній скарзі ГУНП в Черкаській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
8. На обґрунтування скарги зазначає, що Черкаський окружний адміністративний суд постановою від 06.07.2017 у справі №823/411/17 скасував наказ ГУНП у Черкаській області від 16.02.2017 №68 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції у зв?язку з тим, що цей наказ був виданий у період відпустки позивача. Водночас покладений в основу наказу від 16.02.2017 №68 о/с наказ ГУНП в Черкаській області від 16.02.2017 №446 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Черкаського ВП ГУНП" не скасований судом і залишився нереалізованим. Отже, за доводами відповідача, оскаржуваним наказом від 28.07.2017 №196 о/с реалізовано наказ про одне дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з поліції. Стверджує також про дотримання статті 47 КЗпП при звільненні позивача, якому в день видачі наказу про звільнення (28 липня 2017 року) вручено його копію, трудову книжку і проведено розрахунок.
9. Крім того, 27 січня 2020 року ГУНП в Черкаській області звернулося до Верховного Суду з клопотанням про врахування при розгляді цієї справи правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 13 січня 2020 року у справі №823/411/17.
10. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в її задоволенні, вказуючи на законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій.
11. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
IV. Встановлені судами фактичні обставини справи
12. ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 19.12.2006 по 06.11.2015. 
13. З 07.11.2015 позивач прийнятий на службу до поліції, де з 08.12.2016 обіймав посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області.
14. Наказом ГУНП в Черкаській області від 16.02.2017 №446 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Черкаського ВП ГУНП" за вчинення дисциплінарного проступку, який полягав у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння та без полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто вчинення проступку, несумісного з подальшим проходженням служби, вирішено звільнити капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції.
15. Наказом ГУНП в Черкаській області від 16.02.2017 №68 о/с ОСОБА_1 з 16.02.2017 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту).
16. Не погодившись із наказами від 16.02.2017 №446 і №68 о/с, ОСОБА_1 оскаржив їх у судовому порядку.
17. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі №823/411/17, яка набрала законної сили, визнано протиправним і скасовано наказ ГУНП в Черкаській області від 16.02.2017 №68 о/с, поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП у Черкаській області з 17.02.2017 та стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 57460,20 грн.
18. Під час розгляду справи №823/411/17 суд дійшов висновку, що наказ ГУНП в Черкаській області від 16.02.2017 №446 про притягнення до дисциплінарної відповідальності прийнятий відповідно до вимог чинного законодавства України. Водночас наказ від 16.02.2017          №68 о/с, яким реалізовано дисциплінарне стягнення, виданий у період тимчасової непрацездатності позивача (з 15.02.2017 по 19.02.2017), а також перебування його у відпустці (з 27.01.2017 по 17.02.2017), що є підставою для скасування цього наказу і поновлення позивача на посаді.
19. На виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 06.07.2017 у справі №823/411/17 наказом ГУНП в Черкаській області від 28.07.2017 №196 о/с      ОСОБА_1 поновлено на службі в поліції на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП у Черкаській області, а в його трудовій книжці зроблено запис про визнання недійсним запису про звільнення згідно з наказом від 16.02.2017 №68 о/с.
20. Одночасно наказом від 28.07.2017 №196 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) з 07 липня 2017 року. 
21. Підставою винесення цього наказу зазначено наказ ГУНП в Черкаській області від 16.02.2017 №446 та постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06.07.2017 у справі №823/411/17.
22. На підставі наказу від 28.07.2017 №196 о/с у трудовій книжці позивача зроблено запис №15 від 07.07.2017 "Звільнений зі служби в поліції".

V. Позиція Верховного Суду
23. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
24. Згідно з частиною другою статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
25. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
26. Оскільки Дисциплінарний статут Національної поліції України досі не прийнятий, то на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.
27. Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені у статті 12 Дисциплінарного статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ.
28. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ (частини шоста і дев?ята статті 14 Дисциплінарного статуту).
29. Відповідно до частин першої і другої статті 18 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.
30. Частиною п?ятою цієї статті передбачено, що такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.
31. За наведеного нормативно-правового регулювання колегія суддів вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про те, що наказом від 28.07.2017 №196 о/с        ОСОБА_1 повторно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одне й те саме правопорушення, оскільки цим наказом по особовому складу реалізовано дисциплінарне стягнення, накладене на позивача згідно з наказом від 16.02.2017 №446.
32. Що стосується дотримання відповідачем порядку звільнення, встановленого законом, то колегія суддів виходить з такого.
33. Згідно з пунктом 23 розділу I Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.
34. При цьому відповідно до пункту 15 розділу I Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським у разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.
35. Статтею 47 КЗпП установлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.
36. За приписами частини першої статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
37. Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що поліцейський може бути звільнений зі служби не раніше дня видання наказу про звільнення, оскільки в іншому випадку буде порушене його право на працю у період між днем звільнення і днем видання наказу про звільнення, в тому числі на одержання винагороди за працю.
38. Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
39. Згідно з частиною першою статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
40. Під незаконним звільненням слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, встановленого законом.
41. З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що звільнення ОСОБА_1 з 07 липня 2017 року на підставі наказу від 28 липня 2017 року проведено ГУНП в Черкаській області з порушенням встановленого законом порядку, що є підставою для скасування оскаржуваного наказу і поновлення позивача на посаді.
42. В силу частини першої статті 341 КАС України Суд не переглядає рішення судів в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог, яке сторонами не оспорюється.
43. Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 січня 2020 року у справі №823/411/17, якою скасовано постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалено нове рішення, яким змінено зазначену в наказі ГУНП в Черкаській області від 16.02.2017 №68 о/с дату звільнення ОСОБА_1 , не впливає на законність і обґрунтованість ухвалених до її прийняття рішень судів попередніх інстанцій у цій справі.
44. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
45. Колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій рішень, оскільки суди повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, а неправильне тлумачення судом апеляційної інстанції окремих норм матеріального права не вплинуло на правильність прийнятого ним рішення.
Керуючись статтями 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області залишити без задоволення.
2. Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.
Головуючий:                                                                                           С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                     О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська