УХВАЛА

12 лютого 2020 року 
Київ
справа №821/372/16
адміністративне провадження №К/9901/3612/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Чиркіна С.М., 
суддів:                     Саприкіної І.В., Стародуба О.П., 
перевіривши касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 у справі №   821/372/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання дій та рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У 2016 році ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. (далі - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача, які оформлені відповідними наказами та/або рішеннями та/або протоколами, і якими договір від 17.02.2015 №   027- 21061-170215 банківського вкладу (депозиту) у доларах США, та договір від 17.02.2015 №   026-21061-170215 банківського вкладу (депозиту) у доларах США, що укладений між ПАТ «Дельта Банк» та позивачкою, вважається нікчемним та/або визнано нікчемним та/або до них вирішено застосувати наслідки нікчемності договорів (правочинів);
- визнати протиправними дії відповідача щодо не включення відомостей про позивачку до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно договору від 17.02.2015 №   026-21061-170215 банківського вкладу (депозиту) у доларах США, та згідно договору від 17.02.2015 №   027-21061-170215 банківського вкладу (депозиту) у доларах США, що укладені між ПАТ «Дельта Банк» та позивачкою;
- зобов`язати відповідача включити до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відомості про позивачку за договором від 17.02.2015 №  026-21061-170215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США, за договором від 17.02.2015 №   027-21061-170215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США, що укладений між ПАТ «Дельта Банк» та позивачкою, та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про неї як вкладницю, яка має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором від 17.02.2015 №   026-21061-170215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США, та договору від 17.02.2015 №   027-21061-170215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 закрито провадження у справі в частині визнання протиправними та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича, які оформлені відповідними наказами та/або рішеннями та/або протоколами, і якими договір від 17.02.2015 №   027-21061-170215 банківського вкладу (депозиту) у доларах США, та договір від 17.02.2015              №  026-21061-170215 банківського вкладу (депозиту) у доларах США, що укладений між ПАТ  «Дельта Банк» та позивачкою, вважається нікчемним та/або визнано нікчемним та/або до них вирішено застосувати наслідки нікчемності договорів (правочинів).
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23.07.2019, позовні вимоги задоволено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 апеляційну скаргу відповідача задоволено частково:
- змінено постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 в третьому абзаці резолютивної частини та викладено в такій редакції:
- зобов`язати відповідача надати доповнення до переліку рахунків до Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для затвердження у реєстрі відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими позивачка має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Дельта Банк» за договором від 17.02.2015 №   026-21061-170215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США, за договором від 17.02.2015 №   027-21061-170215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- в іншій частині постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 17.01.2020 касаційну скаргу відповідача повернуто на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі - КАС України).
04.02.2020 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача, надіслана 30.01.2020, в якій скаржник просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд встановив, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.
Відповідно до частини двадцятої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин. 
Згідно із пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. 
Отже, в контексті вимог частини двадцятої статті 4, пункту 10 частини шостої статті 12 та статті 262 КАС України справа відноситься до справ незначної складності.
За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а)  касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 
Таким чином, касаційна скарга подана на судові рішення, які не можуть бути оскаржені. 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Цей висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення від 19.12.1997 у справі "Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії").
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 у справі №   821/372/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання дій та рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач:                                                             С.М. Чиркін 

Судді:                                                                                 І.В. Саприкіна

                                                                                          О.П. Стародуб