УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/10102/19 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю.І. 
Категорія 68 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.
суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.
з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 296/10102/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2019 року, ухваленого під головуванням судді Драча Ю.І. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з нею; стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею повноліття.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 30.09.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів роз`єднано, вимогу про стягнення аліментів виділено в самостійне провадження.
В обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів позивачка зазначила, що перебувала в шлюбних стосунках з відповідачем. Сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки допомога, яку надає відповідач не має постійного характеру, змушена була звернутися до суду із вказаним позовом. 
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2019 року позов задоволено.
Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.10.2019 року.
Рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, судові повістки не отримував, а тому був позбавлений можливості надати пояснення та докази на підтвердження своїх заперечень щодо пред`явленого позову. Вказує, що в зареєстрованому шлюбі з позивачкою не перебував, однак належним чином виконує свої обов`язки щодо утримання сина, а доказів зворотного позивачкою не надано, що свідчить про безпідставність позовних вимог.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник - адвокат Колос В.В. доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ткачук Т.А. проти доводів апеляційної скарги заперечили і просили залишити її без задоволення.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8).
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено – визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 .
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття та при відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Заперечуючи щодо позовних вимог, відповідач в суді апеляційної інстанції вказав, що надає матеріальну допомогу на утримання сина, від вказаного обов`язку не ухиляється.
Додатково зазначив, що на утриманні має ще одну дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказана обставина стороною позивача повністю визнана та не заперечується.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини передбачено ст. 183 СК України.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З огляду на наведені норми закону, встановлені фактичні обставини справи суд першої інстанції, врахувавши рівний та спільний обов`язок кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, наявності стабільного доходу, потреб дитини, дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 . 
Приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, виходячи з того, що матеріальне забезпечення дитини повинно мати регулярний характер, колегія суддів погоджується із висновком суду про наявність підстав для стягнення аліментів із відповідача.
Тому доводи відповідача про надання матеріальної допомоги сину - ОСОБА_3 у вигляді періодичного придбання, зокрема, продуктів харчування, оплати харчування дитини у дитячому садку, не спростовують вимог позивачки про надання постійної допомоги у гарантованому законом розмірі.
Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції не встановив і відповідно не врахував при ухваленні рішення те, що на утриманні відповідача ОСОБА_2 перебуває ще одна дитина.
Вказана обставина, на переконання колегії суддів, є підставою для зміни визначеного судом розміру аліментів, які мають стягуватися на користь позивачки на утримання малолітнього ОСОБА_3 .
За наведеного, апеляційний суд вважає за доцільне зменшити розмір стягнутих аліментів з 1/4 до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, а тому частково задовольняє апеляційну скаргу і змінює рішення суду у відповідній частині.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2019 року змінити, зменшити розмір стягнутих аліментів з 1/4 до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 21.02.2020.

Головуючий                         Судді