Справа №539/3801/19 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шульга В. О.	
Номер провадження 33/816/85/20 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , з участю секретаря судового засідання – Павленко І. С., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 539/3801/19 за апеляційною скаргою захисника МЕНЬКА Д. Д. на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.12.2019, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 
захисника – адвоката Менька Д. Д., 

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – адвокат МЕНЬКО Д. Д. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, оскільки ОСОБА_2 не погодився з результатами його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з, про що зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення, проте йому не запропонували пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, а калібрування приладу «Драгер» востаннє проводилось понад 6 місяців тому.
Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.12.2019 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 384,20 грн судового збору.
Згідно постанови судді, 19.09.2019 о 10:20 в на 98 км а. д. Лохвиця-Лубни водій ОСОБА_2 керував т/з DAF д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9(а) ПДР.
Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Менька Д. Д., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Розглянувши протокол про адміністративні правопорушення серії ДПР18 № 304203 від 19.09.2019, суддя суду першої інстанції цілком правильно дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивований і ґрунтується на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах, зокрема підтверджується:
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проведений за допомогою алкотестера «Драгер» № 0909 в присутності свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Результат огляду – 0,35 проміле. Водій ОСОБА_2 згоден з результатом огляду, що засвідчив своїм підписом (а. с. 4);
- роздруківкою приладу «Драгер» № ARZD № 0909, згідно якої результат проведеного 19.09.2019 о 10:35 тесту ОСОБА_2 . склав 0,35 проміле, що засвідчено підписами інспектора патрульної поліції Куція В. В. та водія ОСОБА_2 Останнє калібрування приладу 26.10.2018 (а. с. 3);
- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, згідно яких в присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів проведений огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння і результат тесту склав 0,35 проміле. Під час огляду та відразу після нього ОСОБА_2 будь-яких заперечень не висловлював (а. с. 7);
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , згідно яких в їх присутності ОСОБА_2 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», результат – 0,35 проміле (а. с. 5-6);
- показаннями в апеляційному суді свідка ОСОБА_5 (працівник патрульної поліції), який підтвердив викладені ним обставини у протоколі про адміністративне правопорушення, пояснивши, що водій ОСОБА_2 не висловлював незгоду з результатом огляду на стан сп`яніння, не вимагав пройти огляд в лікарні, а тільки вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення зробив у ньому неоднозначний запис.
Досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_2 , оскільки ці письмові пояснення містять фактичну інформацію, на основі якої встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не тільки не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у письмових поясненнях обставини, а, навпаки, підтвердили її надісланою на адресу апеляційного суду заявою, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.
Зокрема, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винною, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.
Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), які суддя оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, у тому числі і доводами апеляційної скарги щодо обставин події.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не погодився з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. 
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння безпосередньо закріплений у ст. 266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами) і являє собою процедуру направлення водіїв т/з для проведення огляду з метою виявлення зазначеного стану і проведення такого огляду.
Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і огляд проводиться в присутності поліцейського. 
Так, ОСОБА_2 особисто поставив підпис без будь-яких зауважень у відповідній графі в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, погодившись з його результатом. Потім без будь-яких зауважень чи застережень він підписав роздруківку приладу «Драгер», що свідчить про відсутність на час вчинення цих дій чітко висловленої незгоди з результатами огляду. На долученому до матеріалів справи відеозаписі відображені всі суттєві моменти складення протоколу про адміністративне правопорушення. Навіть після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не озвучив працівникам поліції будь-яких претензій щодо результату огляду та бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я, що дає апеляційному суду достатньо підстав для висновку, що ОСОБА_2 дійсно не висловлював працівникам поліції свої незгоди з результатом огляду, а його неоднозначний запис у протоколі (дослівно) – «трекер показав хибні дані» вже був зроблений після складання протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, оскільки протокол згідно ст. 254 КУпАП складається виключно після вчинення правопорушення не пізніше 24-х год з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. При цьому моментом вчинення правопорушення у даному випадку необхідно вважати проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу і відсутності після цього незгоди з його результатом. Незгода, висловлена особою вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення є нікчемною і до уваги не береться.
Твердження апеляційної скарги про прострочення строку калібрування технічного засобу також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого ЗВТ від 26.10.2018 № 12-01/7689, чинного до 26.10.2019, газоаналізатор Alcotest 6810 № ARZD-0909 відповідає вимогам методики повірки МПУ 066/05-2013, а наданий захисником файл з інструкцією по експлуатації приладу є документом 2006 року в іншій редакції (з можливістю внесення змін) та не містить жодних відомостей про його відповідність законодавству України, тому не може бути прийнятий до уваги і є недостовірним доказом.
Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що досліджені докази у своїй сукупності і взаємозв`язку є достатніми для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.12.2019 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника МЕНЬКА Д. Д. на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Рунов В. Ю.