П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/2732/19	
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Крусяна А.В.,
          Яковлєва О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019р. про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування рішення, вимоги про сплату недоїмки та податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И Л А:
У вересні 2019р. ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ГУ ДФС у Миколаївській області, в якій просив: 
- скасувати рішення за №0001271305 від 12.04.2019р., яким застосовано штрафні санкції з ЄСВ в сумі 20  400,72грн.; 
- скасувати вимогу про сплату недоїмки за №Ф40 від 12.04.2019р. зі сплати єдиного внеску на загальну суму 149  459,4грн.; 
- скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.04.2019р. №00024511305, №00024431305.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019р. позовну заяву в частині вимог про визнання протиправними та скасування рішення за №0001271305 від 12.04.2019р. та скасування вимоги про сплату недоїмки за №Ф-40 від 12.04.2019р. залишено без розгляду.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм права, просить скасувати ухвалу та направити справу в цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить у задоволені апеляційної скарги відмовити.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення поданої скарги без задоволення, а ухвали суду без змін, з наступних підстав.
Залишаючи без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення за №0001271305 від 12.04.2019р., яким застосовано штрафні санкції з ЄСВ в сумі 20  400,72грн. та скасування вимогу про сплату недоїмки за №Ф40 від 12.04.2019р. зі сплати єдиного внеску на загальну суму 149  459,4грн., суд першої інстанції виходив з того, що строк звернення позивача, як платника ЄСВ, до суду обмежено десятиденним строком, який встановлений ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спірне питання, з огляду на наступні обставини.
За приписами ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до ч.1,3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду,  які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана вимога за №Ф40 від 12.04.2019р. та рішення за №0001271305 від 12.04.2019р. прийняті у відповідності до вимог ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон №2464-VI).
Приписами ч.1 ст.2 Закону №2464-VI передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положеннями ч.2 цієї ж статті встановлено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до абз.4-6 ч.4 ст.25 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.
Відповідно до абз.8,9 ч.4 ст.25 Закону №2464-VI порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.
Отже, положення абз.5 ч.4 ст.25 Закону № 2464-VI передбачають адміністративний або судовий порядок оскарження вимоги.
Втім, правове регулювання, наведене у абз.9 ч.4 ст.25 Закону №2464-VI, свідчить, що навіть у випадку обрання адміністративного способу оскарження, за наслідками якого згоди з органом доходу і зборів не досягнуто (відмова у розгляді або у задоволенні скарги), у особи зберігається право оскаржити вимогу про сплату внеску ще і в суді.
Таке право має бути реалізоване протягом 10 днів з дня надходження відповідного рішення органу ДФС платнику ЄСВ, тобто з дотриманням строків, визначених абз.9 ч.4 ст.25 Закону №2464-VI.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17  липня  2019р. у справі за №0740/1050/18.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права,  викладені в постановах Верховного Суду.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що позивач не погодившись з вимогою за №Ф-40 від 12.04.2019р. та з рішенням за №0001271305 від 12.04.2019р., оскаржив їх в адміністративному порядку до Держаної фіскальної служби України. 
За результатами розгляду скарги рішення про залишення скарги без задоволення ФОП ОСОБА_1 отримав 1.06.2019р., а до суду звернувся у вересні 2019р..
Проаналізувавши вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаними позовними вимогами після спливу десятиденного строку, що свідчить про недотримання позивачем встановленого Законом №2464-VI строку звернення до суду.
За змістом ч.ч.3,4 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.  Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним,  і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про залишення частини позовних вимог про скасування рішення за №0001271305 від 12.04.2019р., яким застосовано штрафні санкції з ЄСВ в сумі 20  400,72грн. та про скасування вимогу про сплату недоїмки за №Ф40 від 12.04.2019р. зі сплати єдиного внеску на загальну суму 149  459,4грн. без розгляду.
На думку судової колегії, викладені у апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 312, 316, 325 КАС України, судова колегія,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019р. про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          А.В. Крусян

                                                                                                    О.В. Яковлєв