УХВАЛА

13 лютого 2020 року 
Київ
справа №640/652/19
адміністративне провадження №К/9901/4091/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,  
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - ГУ НП в Київській області), у якому просив стягнути з відповідача на його користь 42   378,00 грн заборгованості з виплати заробітної плати; 19   372,00 грн середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення; 13  167,00 грн грошової допомоги при звільненні та 100   000,00 грну відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ГУ НП в Київській області на користь ОСОБА_1 56   052,20   грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22 березня по 25 вересня 2018 року та 27 727,95 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року змінено резолютивну частину рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В іншій частині судове рішення залишено без змін.
11 лютого 2020 року ГУ НП в Київській області подало касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення про відмову у позові.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Судом касаційної інстанції не встановлено виключень щодо посади позивача у цій справі відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з  положеннями статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, судом касаційної інстанції не встановлено і заявник на такі не посилається.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондуються з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Отже, враховуючи те, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України,
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про зобов`язання вчинити дії, відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська