Номер провадження: 22-ц/813/3423/20 
Номер справи місцевого суду: 523/4338/19
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Комлевої О.С.,
Цюри Т.В.,
               за участю:
секретаря                        Ющак А.Ю.,
               представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Пошали К.С.,
               представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Гречки І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2019 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про поділ спільного майна подружжя,
                                встановив:
       
18.03.2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2  про поділ спільного майна подружжя.

25.09.2019 року представник відповідачки  ОСОБА_2  подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив з метою забезпечення позову передати автомобіль марки BMW X3, державний номер НОМЕР_1 , на зберігання доньки сторін ОСОБА_3 (а.с. 5-7).
Заява мотивована тим, що ухвалою суду від 22.03.2019р. в порядку забезпечення вказаного позову ОСОБА_1 , на зазначений автомобіль було накладено арешт, однак позивач користується ним, відбувається його амортизація, крім того існує можливість пошкодження чи знищення вказаного транспортного засобу, який являється предметом спору.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2019 року вжито заходи по забезпеченню позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме, до вирішення справи по суті, оголошено в розшук транспортний засіб BMW X3, державний номер НОМЕР_1 , вилучено та передано його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 на машиномісці АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2019 року про забезпечення позову та постановлення нової, якою заходи забезпечення позову скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги,  колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову, про який просить відповідачка ОСОБА_2 , може утруднити чи зробити неможливим в майбутньому виконання рішення суду, поновлення порушених прав сторін, враховуючи можливе пошкодження, експлуатацію, амортизацію зазначеного транспортного засобу. При цьому, суд виходив із того, що ОСОБА_3 являється спільною донькою сторін та власником машиномісця АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно, а тому їй можливо передати на відповідальне зберігання вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на нього і комплект ключів.
Однак, повністю з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так, судом не було враховано, що заявник клопотання про забезпечення позову відповідач ОСОБА_2 не ставила перед судом питання про оголошення в розшук транспортного засобу ВМW Х3, державний номер НОМЕР_1 , однак суд застосував забезпечення позову у цей спосіб.
Крім того, забезпечуючи позов у спосіб, передбачений п.7 ч.1 ст. 150 ЦПК України, суд не врахував, що матеріали справи не мають достатніх доказів того, що донька сторін ОСОБА_3 є незаінтересованою особою і не має інтересу у вирішенні спору. Зазначені обставини заперечувались представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Пошали К.С. в суді апеляційної інстанції. Більше того, вказаний адвокат в суді апеляційної інстанції заявила, що отримавши транспортний засіб ВМW Х3, державний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу і комплект ключів, не виключається можливість користування цим транспортним засобом донькою сторін ОСОБА_3 , у зв`язку з чим не буде досягнута мета забезпечення позову - заборона користування спірним транспортним засобом до вирішення спору в суді.
Доводи адвоката Пошали К.С. про те, що донька сторін ОСОБА_3 неодноразово вже скоювала дорожньо-транспортні пригоди, в яких пошкоджувались автомобілі, є безпідставними і не підтверджуються наявними у справі доказами.
Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що при забезпеченні позову у визначений судом спосіб, в оскаржуваній ухвалі не вирішено питання щодо думки ТОВ «ФІРМА «НАШ ДОМ», під охороною якого перебуває місце паркування АДРЕСА_1 . Також суд на зазначив в ухвалі умови постановки транспортного засобу ВМW Х3, державний номер НОМЕР_1 , на вказане місце паркування (машиномісце № НОМЕР_2).
Крім викладеного, колегія суддів зазначає, що за змістом ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.
Проте, матеріали справи не мають доказів того, що відповідачка ОСОБА_2 зверталась до суду з будь-яким позовом до ОСОБА_1 . 
Що ж стосується позивача ОСОБА_1 , то за його клопотанням ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 22.03.2019 року були вжиті заходи забезпечення його позову та накладено арешт на автомобіль ВМW Х3, державний номер НОМЕР_1 , про що зазначено в клопотанні відповідачки ОСОБА_2 про забезпечення позову (а.с.5). 

Всі вищевикладені обставини в своїй сукупності свідчать про незаконність оскаржуваної ухвали суду про забезпечення позову і необхідності її скасування. 

Колегія суддів також зазначає, що враховуючи, що з часу пред`явлення позову і до постановлення оскаржуваної ухвали пройшло більше 6 місяців, а до теперішнього часу - 10 місяців, тому з метою забезпечення прав учасників справи і не допускаючи порушення процесуальних строків розгляду справи, суду належить вирішити спір по суті позовних вимог. 

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено не у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.
Часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що її заявник ОСОБА_1 просив лише скасувати оскаржувану ухвалу, не зазначивши наступні дії суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2019 року про забезпечення позову скасувати і в задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.
       
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 03.02.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

О.С. Комлева

Т.В. Цюра
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Рішення набрало законної сили 31.01.2020 року
Помічник судді _____________Ю.О. Сиволапенко
Суддя _____________________С.М. Сегеда
Дата засвідчення 03.02.2020 року