ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 січня 2020 року 	м.Дніпро	справа № 182/1248/17 6-а/0182/12/2019	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П. (доповідач),
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року у справі № 182/1248/17 (6-а/0182/12/2019) (суддя Кобеляцька-Шаховал І.О.) за заявою Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
          Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області                            від 06 листопада 2019 року в задоволенні заяви Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про зміну чи встановлення способу і порядку виконання постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року у справі № 182/1248/17 – відмовлено.
          Із ухвалою суду першої інстанції не погодився Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації та подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом процесуальних норм, скаржник просить скасувати оскаржену ухвалу суду та змінити спосіб і порядок виконання постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року у справі № 182/1248/17.
          В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що здійснити виплату нарахованих грошових коштів за рішенням суду можливо лише шляхом списання (стягнення) коштів з рахунків державного органу – боржника, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень – за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Вказує, що відповідно до ст.8 КАС України забороняється відмова в розгляді справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. Тобто порушене питання стосується саме фундаментальних принципів виконання рішення суду шляхом зміни способу та порядку його виконання з зобов`язання виплатити нараховану суму на стягнення нарахованої суми на виконання рішення. У даному випадку значення слів “виплатити” та “стягнути” має однакове правове навантаження та не змінює при цьому суть постановленого рішення, а лише визначає порядок і спосіб за яким можливо буде привести його до фактичного виконання.

          Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
           ОСОБА_1 07 березня 2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
          Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено:
          - визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо невиплати у 2016 році ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком;
          - зобов`язано відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 16-19).
           18 жовтня 2019 року Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернувся до суду першої інстанції із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року, в якій просив змінити спосіб і порядок виконання зазначеного вище рішення з зобов`язання відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2016 рік відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум, на стягнення з відповідача на користь позивача щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій                                        за 2016 рік (а.с. 28-50).
          Заява була обґрунтована тим, що судове рішення виконане частково, зокрема, здійснено перерахунок у розмірі 4 450,00 грн. Не виконання рішення в частині нарахування та виплати зазначеної суми заявник обґрунтовував відсутністю бюджетних призначень чи асигнувань на цю мету.
          Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, які стали підставою для зміни способу та порядку виконання судового рішення за своєю правовою природою є іншою позовною вимогою про стягнення коштів, що не була предметом розгляду та дослідження Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області під час прийняття постанови від 04 квітня 2017 року.
          Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
          Згідно з ч.1 ст.378 КАС України  за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
          Відповідно до приписів ч.3 ст.378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
          Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суть самого судового рішення.
          Вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати, що під зміною способу і порядку розуміється дія або сукупність дій, якими певним чином досягається кінцевий результат, та що підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання рішення неможливим.
          Відтак, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому, суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.
          Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема шляхом:
           4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
           6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача – суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
          Згідно з частиною другою статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову як про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (п. 4), так і про стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (п. 6).
          Отже, зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.
          Колегія суддів зазначає, що при вирішенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення дослідженню та аналізу підлягає саме можливість виконання рішення раніше визначеним способом і порядком.
          Аналізуючи норми статті 378 КАС України у зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, колегія суддів наголошує, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.
          Таким чином, зміна на підставі статті 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.
          Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 30 липня 2019 року (справа № 281/1618/14-а).
          Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні заяви Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної  державної адміністрації про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі № 182/1248/17 необхідно було відмовити.
          В даному випадку оскаржена ухвала прийнята судом першої інстанції у відповідності до наведених вище вимог КАС України, підстави для її скасування або зміни відсутні, з огляду на що, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
          Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації - залишити без задоволення.

          Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року у справі № 182/1248/17 (6-а/0182/12/2019) - залишити без змін.

          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки визначені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак