Ухвала
 
07 лютого 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 752/18635/15-ц
провадження № 61-2435ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю.,                вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у справі за позовом суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,
 
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2017 року суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа - підприємець  ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4  про стягнення грошових коштів у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення.
Позов обґрунтовано тим, що в травні 2015 року суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа - підприємець ОСОБА_2 на правах нового кредитора за договором про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю торговий дім «Камілла» від 05 травня 2015 року № 330 звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року з ОСОБА_3 стягнуто грошові кошти у розмірі 12 565 872,62 грн. Посилався на те, що відповідач відмовляється виконувати рішення суду, у зв`язку з чим позивач на підставі положень статті 625 ЦК України просив стягнути з відповідача 3 % річних від суми грошового зобов`язання за рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року та інфляційні збитки.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 суму 3 % річних 134 265,48 грн, інфляційні збитки у розмірі 314 146,80 грн та судовий збір у розмірі 960,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 18 липня 2019 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року змінено в частині розміру стягнутих з ОСОБА_3 на користь суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 грошових коштів. Визначено до стягнення 3 % річних у сумі 134 032,11 грн та інфляційні збитки у розмірі 574 516,62 грн. Вирішено питання судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.
23 жовтня 2019 року особа яка не брала участі у даній справі -  ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
 
ОСОБА_1 у січні 2020 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.
 
Касаційне провадження в частині оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою (частина четверта статті 389 ЦПК України).
 
Водночас, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року не було предметом перегляду в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , оскільки ухвалою Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 закрито.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Ураховуючи зазначене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року необхідно відмовити.
Водночас, касаційна скарга в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року не може бути прийнята до розгляду судом з наступних підстав.
Як убачається матеріалів касаційного провадження, 31 січня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження. Зазначає, що копію повного тексту оскаржуваної ухвали апеляційного суду отримала 02 січня 2020 року.
До касаційної скарги заявник додає копію конверта Київського апеляційного суду про направлення їй копії оскаржуваної ухвали зі штрихкодовим ідентифікатором № 0318628465584 та витяг з офіційного веб-сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» про відстеження поштового пересилання, проте  клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не заявляє.
 
Згідно частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частин перша статті 127 ЦПК України).
 
Отже, заявнику необхідно звернутися до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.
 
За змістом частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою у зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 Цього кодексу.
 
Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки заявником не сплачено судовий збір.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.  
 
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає     2 102,00 грн.
 
Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою складає                   0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Таким чином, скаржнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 420,40 грн (2 102,00 грн х 0,2).
 
Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207.
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Отже касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення її недоліків.
 
Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389 та пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження у справі за позовом суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року відмовити. 
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 06 березня 2020 року, але не більше десяти днів із дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням інших підстави для поновлення строку у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                             І. Ю. Гулейков