ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14296/19                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Клочкова Н.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:	
головуючого-судді:                                        	Черпіцької Л.Т.	
суддів:	Пилипенко О.Є., Собківа Я.М.	
за участю секретаря:	Закревської І.Л.,	
позивача 	Підкуймухи О.І. ,	
представника відповідача	Доброва О.І.	
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, 

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Київської митниці Державної фіскальної служби, у якій позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 22 липня 2019 року №UA100010/2019/000426/2; визнати протиправною та скасувати картку відмови № UA100010/2019/00852 від 22 липня 2019 року в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100010/2019/342034 від 22 липня 2019року.
Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідач безпідставно відмовив у прийнятті поданої декларантом митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, незважаючи на подання усіх необхідних документів, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість придбаного ним автомобіля та обраний метод її визначення (основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, що імпортуються (вартість операції), та шляхом прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів безпідставно визначив митну вартість автомобіля, який ввозився на митну територію України відповідно до митного режиму імпорт, за другорядним методом (резервним), що призвело до збільшення відповідачем митної вартості товару на 25 846,26 грн., що разом склав 76 799,44 грн.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що під час проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, подані позивачем до митного оформлення, не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що сплачена за товар (контрактна вартість).
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 липня 2019 року між представником позивача - Підкуймухою Орестом Івановичем на підставі довіреності від 02 липня 2019 року № ННН305308, посвідченою приватним нотаріусом Степчук І.С. Червоноградського нотаріального округу Львівської області та приватною компанією AUTOMOBILE SILVIO & SOHNE укладено договір купівлі-продажу автомобіля (Kaufvertag) MAZDA MX 5, 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 за ціною 1 000,00 євро, еквівалент 28 980,31 грн. За домовленістю із продавцем оплата за автомобіль проведена на місці готівкою.
З метою митного оформлення ввезеного за умовами вказаного договору автомобіля позивач через уповноважену ним особу - брокера ОСОБА_3 подав до митного органу електронну митну декларацію № UA100010/2019/636512 від 13 липня 2019 року, в якій митна вартість товару визначена за ціною договору щодо товарів, що імпортуються (вартість операції), тобто за основним методом визначення митної вартості товарів і склала 29117,37 грн.
За наданою митною декларацією № UA100010/2019/342034 від 22 липня 2019 року нараховано митні платежі в розмірі 50 953,18 грн.
Разом із митною декларацією позивач надав відповідачу документи, що підтверджують митну вартість товару за ціною договору, а саме: договір купівлі-продажу (Kaufvertag) від 08 липня 2019 року та чек, що підтверджує отримання коштів за придбаний автомобіль.
Під час проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товару відповідачем було встановлено, що документи, подані позивачем до митного оформлення, не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що сплачена за товар (контрактна вартість).
У зв`язку із цими фактами відповідач прийняв Рішення, в якому зазначив, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена, з таких причин: містять розбіжності та не містять усіх відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена та видав Картку відмови, в якому зазначалась причина відмови як невірно розрахована митна вартість.
Після відмови у прийнятті митної декларації відбулося коригування митної вартості і платіж збільшився на 25846,26 грн., що разом склав 76799,44 грн.
Судом першої інстанції також встановлено, що під час проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товару встановлено, що документи подані до митного оформлення, не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що сплачена за товар (контрактна вартість):
1.декларантом не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу, які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення).
Згідно п.4. ч.2. ст. 53 МК України до основних документів, що підтверджують митну вартість належать: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
2.не надано транспортні документи щодо переміщення товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару.
Згідно ч.10. ст. 58 МК України витрати на транспортування автомобіля є складовими митної вартості і додаються до ціни, що була фактично сплачена за товар. Відомості щодо таких витрат обов`язково надаються митному органу ).
3.до митного оформлення не надано договору купівлі-продажу, який має назву «Kaufvertag». Цей договір підтверджує, що продавець передає автомобіль покупцю у власність за певну плату. В договорі має бути обов`язково прописано всі реквізити як продавця так і покупця, зазначатися вид, марка, модель, vin-код, комплектація та сума товару. Також, договір має бути скріплений підписом та печаткою продавця.
4.митному органу не подано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, що передбачено п.8. ч. 2 ст. 53 МК України. Для отримання транзитних номерів потрібно купити страховий поліс «Doppelkarte International». Строк дії страхового полісу може видаватися на 9,15 або 30 днів. Даний страховий поліс не надавався до митного органу та до суду.
5.до матеріалів митного оформлення не надано «Hauptuntersuchung» - документ про проходження технічного огляду автомобіля для отримання транзитних номерів.
6.транзитні номери бувають двох видів «Zollkennzeichen» та «Kurzkennzeichen», що означає «червоні» та «жовті» транзитні номера. На самих транзитних омерах має зазначатися строк їх дії.
«Kurzkennzeichen» - (виїзні жовті) транзитні номера, які мають строк дії 5 календарних днів, саме такий строк для того щоб вивезти автомобіль з території Європейського Союзу. Оформляються якщо до вартості автомобіля не входить MwST (ПДВ).
«Zollkennzeichen» - (виїзні червоні) транзитні номера, які оформляються, якщо у вартість автомобіля не входить MwST (ПДВ).
До України, можливо транспортувати автомобіль як на червоних так і на жовтих номерах.
Відповідач звертає увагу суду на той факт, що з 01 липня 2010 року були внесені зміни до «Kraftfahrzeugsteuergesetz» (закон про оподаткування автомобіля), а саме був введений податок «Zollkennzeichen» - виїзні транспортні номера. Обов`язкове оформлення з використанням даних номерних знаків, якщо у вартість автомобіля входить MwST (ПДВ) (тобто на червоних транзитних номерах). Податок оплачується з розрахунку 1 місяця вартості загального податку на автомобілі при оподаткуванні в Німеччині, тобто беручи річний податок на автомобіль, який ділиться на дванадцять місяців та отримуємо суму податку за один місяць. Підтвердження оплати даного податку також не надавалося до митного органу та до суду.
7.до матеріалів митного оформлення не надано документи, що підтверджують понесені втрати позивача на брокерські послуги при здійсненні митного оформлення в Німеччині (дані витрати є складовими митної вартості згідно п.1 ч. 10 ст. 58 МК України).
8.Всі документи декларантом подано без перекладу в порушення вимог ст. 254 МК України.
Наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Враховуючи те, що у митного органу були обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості, декларанту електронним повідомленням, згідно ч.3. ст. 53 МК України, запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
Таким чином, між декларантом та митним органом проведена процедура консультацій шляхом направлення електронного повідомлення, але декларантом не надано додаткові документи.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина друга статті 1 Митного кодексу України).
Згідно із ч.1. ст.7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1. ст. 4МК України).
Згідно з частинами. 1-3 ст. 38 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частин 1, 2, 4 п. 1 ч.6. ст. 321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.
У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.
Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
Митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються ст. ст. 334, 335, 336 МК України .
Митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п. 23 ч. 1 ст. 4 МК України).
Згідно зі статтями 246, 248 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Стаття 49 МК України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно ч. 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Стаття 57 глави 9 МК України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною другою якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Статтею 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2 частини першої).
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина друга).
Відповідно до ч.1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно з ч.2. ст. 52 даного Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Статтею 53 МК України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга).
Згідно зі ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга).
Відповідно до частини першої ст. 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Як зазначалось вище, декларант в інтересах позивача надав митному органу для підтвердження заявленої митної вартості автомобіля при здійсненні його митного оформлення договір купівлі-продажу (Kaufvertag) від 08 липня 2019 року та чек, що підтверджує отримання коштів за придбаний автомобіль.
Подані декларантом позивача до митного оформлення автомобіля вищевказані документи, такі як договір купівлі-продажу автомобіля (Kaufvertag) від 08 липня 2019 року та чек, що підтверджує отримання коштів за придбаний автомобіль, за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 2-3 частини другої статті 53 Митного кодексу України.
При цьому, відповідно до умов договору купівлі-продажу (Kaufvertag) від 08 липня 2019 року продаж автомобіля вчинено за 1 000,00 євро, які отримані продавцем від покупця. Розрахунок здійснено шляхом передачі покупцем готівкових коштів у сумі 1 000,00 євро Зазначена ціна відповідає волевиявленню учасників цього правочину і є остаточною і змінам за жодних обставин не підлягає.
Згідно із чеком від 08 липня 2019 року вартість автомобіля становить 1 000,00 євро, сума отримана готівкою, що підтверджується підписом уповноваженої особи продавця та його штампом.
Форма оплати узгоджується сторонами договору купівлі-продажу автомобіля (Kaufvertag) від 08 липня 2019 року та не зобов`язує сторони здійснювати таку оплату виключно через банківські установи. До того ж, сам факт сплати позивачем коштів за придбаний автомобіль у сумі 1 000,00 євро підтверджується підписом уповноваженої особи продавця та відбитком штампу продавця.
Відсутність банківського платіжного документа на підтвердження сплати за придбаний товар не може бути підставою для твердження відповідача про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. 
Проте, відповідачем не надано суду жодного доказу, який би спростував зміст договору купівлі-продажу автомобіля (Kaufvertag) від 08 липня 2019 року, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Республіки Німеччина інформації щодо підтвердження чи непідтвердження обставини відчуження позивачу продавцем нерезидентом вищевказаного автомобіля та отримання або неотримання від позивача готівкою коштів в сумі 1 000,00 євро та/або іншої суми за відчужений транспортний засіб.
Оскільки автомобіль оплачено готівковими коштами, тому вимога при процедурі консультації із декларантом надати документи, визначені пунктами 4-6 та 8 частини другої статті 53 Митного кодексу України (банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні документи про його оплату, транспортні документи, документи, що підтверджують страхування тощо).
Водночас,  відсутність витрат на транспортування автомобіля не виключає можливості понесення витрат на його експлуатацію, в тому числі і на придбання пального для транспортування товару до кордону України, що мають різний зміст. Відсутність підтверджуючих документів на понесення витрат на експлуатацію транспортного засобу також не може слугувати підставою для неможливості перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у відповідача законних підстав вимагати надання копії митної декларації країни відправлення товару за відсутності виявлених відповідачем розбіжностей, наявності ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, оскільки відповідно до пункту 7 частини третьої статті 53 Митного кодексу України копія такого додаткового документа може витребовуватися органом доходів і зборів у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Доводи відповідача про те, що надані декларантом позивача документи всупереч вимогам статті 254 Митного кодексу України не були перекладені українською мовою також не заслуговують на увагу суду, оскільки вказана обставина також не була підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних рішення та картки відмови. Окрім того, відповідачем не надано суду доказів пред`явлення позивачу вимоги відповідно до вимог статті 254 Митного кодексу України про надання документів, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення придбаного ним автомобіля, перекладених українською мовою.
Відтак, сумніви відповідача щодо складових митної вартості придбаного позивачем автомобіля ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною шостою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 54 Митного кодексу України).
Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №809/1884/16.
Неможливість відповідача з поданих позивачем документів підтвердити заявлений метод визначення митної вартості автомобіля не є достатньою підставою для застосування ним іншого методу визначення митної вартості цього транспортного засобу.
Згідно з частиною першою статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини другої статті 57 Митного кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. За правилами частини третьої, восьмої згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 Митного кодексу України).
На підставі аналізу вказаних законодавчих положень суд дійшов висновку, що, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 Митного кодексу України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 Митного кодексу України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, митну вартість придбаного позивачем транспортного засобу визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.
Згідно з оскаржуваним Рішенням митну вартість згаданого транспортного засобу визначено відповідачем за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України), джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення його митної вартості - порівняння заявленого рівня митної вартості з ціновою інформацією зовнішніх джерел з врахуванням VIN-коду, марки, моделі, країни походження, календарного року виготовлення, виробника.
Саме лише посилання в оскаржуваному рішенні відповідача на проведення з декларантом позивача консультації відповідно до частини четвертої статті 57 Митного кодексу України не можна вважати таким, що відповідає нормам закону. Однак, відповідач не надав суду доказів проведення необхідної консультації з декларантом позивача у належний спосіб.
Окрім того, згідно позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 20 лютого 2018 року у справі №809/1884/16, відповідно до якої доводи відповідача про те, що подані декларантом позивача документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, є необґрунтованими, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.
Відповідач не надав суду доказів про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом було враховано стан транспортного засобу.
Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду і митниця, яка є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не довела тих обставин, на які вона посилається, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відсутні правові підстави вважати спірне рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.
В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17 лютого 2020 року.

Головуючий суддя:	Л.Т. Черпіцька 	
Судді:	О.Є. Пилипенко	
 	 Я.М. Собків