Номер провадження: 22-ц/813/3414/20 
Номер справи місцевого суду: 521/9617/19
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М.В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Комлевої О.С.,
Цюри Т.В.,
               за участю:
секретаря                        Ющак А.Ю.,
апелянта                         ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

                                встановив:
       
10 червня 2019 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, повернення трудової книжки. 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2019 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків (а.с. 19).

21 червня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про усунення недоліків, та уточнену позовну заяву до ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі (а.с. 22-24).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2019 року було відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та призначено її до судового розгляду на 22 липня 2019 року, об 11.00 год. (а.с.30). 
Однак, у зазначений день і час учасники справи не з`явились, при цьому 18.07.2019 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.32-34), у зв`язку з чим розгляд справи був відкладений на 02.08.2019 року, на 15.45 год. (а.с.36).

Таким чином, перше судове засідання відбулось 02.08.2019 року та відкладено розгляд справи на 03.09.2019 року, для надання позивачці ОСОБА_1 за її ж телефонограмою (а.с.91) можливості ознайомитись з відзивом відповідача на позовну заяву, який надійшов до суду 26.07.2019 року (а.с.71-74, 92-93).
30.08.2019 року позивач ОСОБА_1 надала суду письмову відповідь на відзив відповідача на позовну заяву (а.с.100-104).
Разом з тим, 02 вересня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій вона просила додатково до раніше заявлених вимог стягнути з ДП «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП» середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 120065,88 грн. (а.с. 125-127).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, що надійшла до суду 02.09.2019 року, залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги,  колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.06.2019 року (а.с.30) було вирішено дану справу розглядати в суді першої інстанції у спрощеному провадженні, з викликом сторін.
У такому випадку, у відповідності до ч.2 ст.49 ЦПК України, заява про збільшення або зменшення позовних вимог про має бути подана до початку першого судового засідання.
Однак, враховуючи, що перше судове засіданні було проведено 02.08.2019 року, то позивач ОСОБА_1 мала подати заяву про збільшення позовних вимог не пізніше 02.08.2019 року.
Оскільки позивач ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог 02.09.2019 року, то суд першої інстанції не мав правових підстав для прийняття вказаної заяви, а тому залишив цю заяву без розгляду.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, так як він є обгрунтованим, вмотивованим і законним.
Так, дійсно, як вбачається з матеріалів справи, її розгляд в суді першої інстанції суд вирішив проводити у спрощеному провадженні, з викликом сторін (а.с.30).
У такому випадку, у відповідності до ч.2 ст.49 ЦПК України, заява про збільшення або зменшення позовних вимог про має бути подана до початку першого судового засідання.
Однак, враховуючи, що перше судове засіданні було проведено 02.08.2019 року, то позивач ОСОБА_1 мала подати заяву про збільшення позовних вимог не пізніше 02.08.2019 року.
Оскільки вона подала заяву про збільшення позовних вимог 02.09.2019 року, то суд обгрунтовано залишив цю заяву без розгляду.

Доводи заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що першого судового засідання 02.08.2019 року не було, оскільки розгляд справи був призначений лише на 03.09.2019 року, то вони є безпідставними, оскільки повністю спростовуються наявним у справі технічним записом протоколу судового засідання від 02.08.2019 року, та яке було відкладено на 03.09.2019 року, для надання позивачці ОСОБА_1 можливості ознайомитись з відзивом відповідача на позовну заяву (а.с. 92, 93). 

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що заяву про збільшення позовних вимог вона подавала раніше, до першого судового засідання поштою, однак суд цієї заяви не отримав, також є безпідставними, так як матеріали справи не мають жодного доказу вказаних доводів.
Також є безпідставними доводи заявника апеляційної скарги про те, що вона не збільшувала своїх позовних вимог, з посиланням на те, що при розгляді справи про незаконність звільнення, поновлення на роботі, суд зобов`язаний вирішити питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Такого висновку колегія суддів дійшла, входячи з того, що згідно позовних вимог і уточнюючих позовних вимог (а.с.22-24), позивач не ставила питання  про стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а поставила це питання лише в заяві про збільшення позовних вимог, яка була надана суду 02.09.2019 року (а.с.125-127).
При цьому слід зазначити, що у відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості пред`явити до суду позов про стягнення на її користь із відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, п.1 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог у справі залишити без змін.
       
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 03.02.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра