ПОСТАНОВА
Іменем України

21 лютого 2020 року 
Київ
справа №826/9163/18
адміністративне провадження №К/9901/11006/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу    Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року (суддя Шейко Т.І.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року (колегія суддів: Шурко О.І., Василенко Я.М., Кузьменко В.В.)  у справі № 826/9163/18 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Куліша Віктора Миколайовича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ 
ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Куліша Віктора Миколайовича (далі по тексту - Уповноважена особа) в якому просила:
- зобов`язати Уповноважену особу включити дані ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Актабанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу «Банківська класика» №В09-08625/Т/606839 та договором про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки 320899;
- зобов`язати Уповноважену особу при включенні даних про ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Актабанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу «Банківська класика» №В09-08625/Т/606839 та договором про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки 320899 зазначити розмір суми на відшкодування коштів в розмірі 186 142,56 грн.;
- включити дані про ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Актабанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу «Банківська класика» №В09-08625/Т/606839 та договором про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки 320899 вважати включеним з 16.04.2018 року;
- зобов`язати Уповноважену особу надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1 , яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Актабанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року,   позов задоволено частково.
Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» Куліш Віктора Миколайовича включити дані ОСОБА_1 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Актабанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу «Банківська класика» №В09-08625/Т/606839 та договором про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки №320899.
Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» Куліша Віктора Миколайовича при включенні даних про ОСОБА_1 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Актабанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу «Банківська класика» №В09-08625/Т/606839 та договором про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки №320899 зазначити розмір суми на відшкодування коштів в розмірі 186142,56 грн.
Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» Куліша Віктора Миколайовича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1 , яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в Публічно акціонерному товаристві «Актабанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В задоволенні решти позову відмовлено.
Не погоджуючись з  судовими рішеннями , відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволенні позову.
У касаційній скарзі Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ "Актабанк" вказує на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки тому, що кошти на рахунок ОСОБА_1  були залучені без фактичного розміщення грошових коштів, а шляхом  перерахування коштів від 06 серпня 2014 року та 07 серпня 2014 року від ТОВ «Істок Плюс»  та  надали окремій юридичній особі можливість неправомірно збільшити суму відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по рахунку фізичної особи, що є ознакою нікчемності правочинів, передбаченою пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
У відзиві  на касаційну скаргу позивач  просить відмовити в її задоволенні, а судові рішення залишити в силі.
Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження.
Заслухавши суддю-доповідача,  дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Судами встановлено, що  між ОСОБА_1 та ПАТ «Актабанк» 07.04.2014  укладено договір банківського вкладу «Банківська класика» № В09-08625/Т/606839 і договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 320899, відповідно до яких на рахунку ПАТ «Актабанк» знаходяться належні позивачу грошові кошти в сумі 185 821,00 грн.
08.08.2014   ОСОБА_1 подано до ПАТ «Актабанк» заяву про закриття карткового рахунку та видачу залишку належних коштів готівкою через касу банку в розмірі 185821,83 грн.
Проте, у закритті карткового рахунку та видачу залишків належних позивачу грошових коштів через касу банку, відмовлено на підставі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладі фізичних осіб».
Зазначене стало підставою для звернення ОСОБА_1 з позовом до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська про зобов`язання ПАТ «Актабанк» розірвати договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 320899 від 07.04.2014  та видачу готівкою через касу суму, що знаходиться на картковому рахунку в розмірі 185 821,83 грн. і стягнення з відповідача трьох відсотків річних у сумі 320,73 грн.
Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ від 27.11.2014 року в справі №200/15477/14-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.03.2015, зазначений позов ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано ПАТ «Актабанк» розірвати договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 320899 від 07.04.2014  та видати готівкою через касу суми, що знаходиться на картковому рахунку в розмірі 185 821,83 грн. та стягнути з відповідача три відсотки річних у сумі 320,73 грн.
Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановлено ухвалу, за якою касаційну скаргу ПАТ «Актабанк» задоволено. Рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 27.11.2014  та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.03.2015  скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
На виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду України, 08.12.2017  Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська переглянуто справу №200/15477/14-ц та ухвалено рішення, відповідно до якого зобов`язано ПАТ «Актабанк» розірвати договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської картки № 320899 від 07.04.2014 та видати ОСОБА_1 готівкою через касу суму 185 821,83 грн. та стягнути три відсотки у сумі 320,73 грн.
Рішення від 08 грудня 2017 року набрало законної сили 19 грудня 2017 року.
В той час, на підставі постанови правління Національного банку України від 16 вересня 2015 року №576 «Про віднесення ПАТ «Актабанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16 вересня 2014 року прийнято рішення № 90 про запровадження в Банку з 17 вересня 2014 року тимчасової адміністрації.
На підставі постанови правління Національного банку України віл 15 січня 2015 року №19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Актабанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16 січня 2015 року №6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Актабанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 31 травня 2017 року №2217 «Про заміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «Актабанк», якою 07 червня 2017 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Актабанк» Кулішу Віктору Миколайовичу.
16.04.2018  позивач звернулася до Фонду та відповідача із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування, в якій просила виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом в розмірі 185 821,83 грн. та трьох відсотків річних у сумі 320,73 грн.
За результатами розгляду заяви позивача, відповідачем, незважаючи на рішення судів, направлено повідомлення (вих. №363) від 16.05.2018 року, в якому зазначено, що договір банківського вкладу «Банківська класика» № В09-08625/Т/606839 та договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 320899 від 07.04.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Актабанк», та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Актабанк" не надано жодних належних та допустимих доказів, які свідчать про нікчемність правочину та наявність ознак нікчемності, визначених частиною третьою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Стосовно порядку визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, то відповідно до частини першої статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього    Закону    та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою    статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).
Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:
1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;
2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої    статті 26 цього Закону;
3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до    статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;
4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;
5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені    статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених    статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.
Системний аналіз положень Закону № 4452-VI дає підстави дійти до висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активні участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб.
Отже, Закон № 4452-VI пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, на дату прийняття Правління Національного банку України від 16 вересня 2014 року № 576 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Актабанк" до категорії неплатоспроможних" на депозитному рахунку ОСОБА_1 , відкритому відповідно до укладеного з ПАТ "Актабанк" договору банківського вкладу № В09-08625/Т/606839 від 07.04.2014, знаходилась сума 185821,83 грн. Право ОСОБА_1 на грошові кошти, розміщені на картковому рахунку підтверджено також рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2017 у справі № 200/15477/14-ц, яке набрало законної сили 19.12.2017.
Разом з тим, уповноваженою особою Фонду позивача не було включено до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів ФГВФО.
Закон № 4452-VI визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів ФГВФО не здійснюється.
Так, згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів. 
З приводу доводів скаржника про те, що транзакції з перерахування коштів з рахунку ТОВ "Істок-Плюс" на рахунок ОСОБА_1 у ПАТ "Актабанк" мають ознаки нікчемності, визначені пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, колегія суддів зазначає наступне.
Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав укладення банком правочинів (у тому числі договорів), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (пункт 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI).
На підставі аналізу положень наведеної правової норми можна дійти до висновку про те, що пункт 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI не поширює свою дію на договір, укладений між позивачем та ПАТ "Актабанк". Зокрема, зі змісту даної норми вбачається, що вона поширює свою дію на випадки, коли саме банк уклав з одним із кредиторів договір; на підставі такого договору у останнього виникають переваги (пільги) стосовно інших кредиторів банку; умови цього договору передбачають перерахування банком коштів або передачу майна банком такому кредитору. 
Відтак, метою пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 910/14681/17, від 30 травня 2018 року у справі № 910/23036/16, від 23 жовтня 2018 року у справі № 804/6992/15.
Суд зазначає, що на позивача у цій справі поширюється конституційний принцип "для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом", який закріплений в частині першій статті 19 Конституції України та сформульований наступним чином: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Тоді, як застосовуючи частину третю статті 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа, зобов`язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Забезпечуючи виконання статті 38 Закону 4452-VI відповідач, фактично, позбавлений дискреційних повноважень, під якими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. 
Крім того, суд виходить з того, що Фонд або його уповноважена особа, за загальним правилом, не може посилатися на неправомірні або оспорюванні дій працівників банку під час оформлення договірних відносин з клієнтами та виконання такими працівниками умов цих договорів для обґрунтування наявності підстав для застосування положень частини третьої статті 38 Закону 4452-VI.
Такі неправомірні або оспорюванні дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, рішення в якому відповідно до статті 78 КАСУ є обов`язковими для адміністративних судів.
Колегія судів також враховує, що право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Поширення на грошові кошти, які перебувають на рахунку у банку (вкладному, поточному), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 ЦК України та статей 8, 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні", відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.
Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (частина перша статті 1058 ЦК України). У разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування, в порядку передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.
На підставі вищезазначеного колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем не доведено наявності правових підстав вважати транзакції щодо перерахування коштів з рахунку ТОВ "Істок-Плюс" на рахунок ОСОБА_1 , нікчемними та, відповідно, застосовувати наслідки нікчемності до цих правочинів, так само, як не доведено наявність інших правових підстав, визначених Законом № 4452-VI, для невключення ОСОБА_1  до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів ФГВФО.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права при вирішенні адміністративного спору про застосування наслідків нікчемності до договорів банківського вкладу, укладених з ПАТ "Актабанк", викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 травня 2019 року у справі № №804/9733/15, від 29 травня 2019 року у справі № 820/3198/18, від 09 серпня 2019 року у справі № 826/11438/18.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції та обставин справи не спростовують.
Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року  та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                         А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                     Л.Л. Мороз

                                                                                                               А.І. Рибачук