УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №281/1362/14-ц Головуючий у 1-й інст. Свинченко  Г. Д. 
Категорія 47 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді        Миніч Т.І.
суддів: Павицької Т.М.,
Коломієць О.С.,         
секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,
               з участю        заявника        
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк»
на ухвалу Лугинського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2019 року, яка постановлена під головуванням судді Свинченко Г.Д. у смт. Лугини
по цивільній справі №281/1362/14 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та скасування постанов,- 
в с т а н о в и в:
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою. Просив поновити йому строки на подання скарги на дії державного виконавця, визнати неправомірними дії державного виконавця Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження №52276672 від 19.02.2015 року та від 20.09.2016 року з виконання виконавчого листа по справі №281/1362/14 від 11.12.2014 року, виданого Лугинським районним судом Житомирської області, та постанов, ухвалених в межах зазначеного виконавчого провадження, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника і про арешт майна боржника; скасувати зазначені вище постанови державного виконавця Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Стужук Т.В. В обгрунтування вимог скарги зазначав, що рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 10.10.2014 року з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 11 831, 31 грн та 243, 60 грн судових витрат. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 10.11.2014 року вказане рішення суду змінено та зменшено суму заборгованості до 8 193, 91 грн. На підставі вказаних рішень судів Лугинським районним судом Житомирської області 11.12.2014 року був виданий виконавчий лист №281/1362/14. В подальшому державним виконавцем Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №52276672 з виконання виконавчого листа по справі № 281/1362/14 від 11.12.2014 року, виданого Лугинським районним судом Житомирської області та 18.12.2018 року - постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, тобто більше ніж через 4 роки після видачі виконавчого листа. Вважає вказані дії державного виконавця незаконними, оскільки постанови про відкриття виконавчого провадження не були надіслані йому рекомендованим листом з повідомленням про вручення, він їх не отримував, а відтак не був обізнаний про початок примусового виконання судового рішення, чим порушені його права.
Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строки на подання скарги на дії державного виконавця. Визнано неправомірними дії державного виконавця Лугинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №52276672 від 19.02.2015 з виконання виконавчого листа № 281/1362/14 від 11.12.2014, виданого Лугинським районним судом Житомирської області. Визнано неправомірними дії державного виконавця Лугинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.09.2016 виконавче провадження №52276672 з виконання виконавчого листа № 281/1362/14 від 11.12.2014, виданого Лугинським районним судом Житомирської області. Скасовано постанову державного виконавця Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2015 виконавче провадження №52276672 з виконання виконавчого листа №281/1362/14 від 11.12.2014, виданого Лугинським районним судом Житомирської області. Скасовано постанову старшого державного виконавця Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Стужук Тетяни Вікторівни від 18.12.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, видану на виконання виконавчого провадження №52276672 з виконання виконавчого листа №281/1362/14 від 11.12.2014 року, виданого Лугинським районним судом Житомирської області. Скасовано постанову про арешт майна боржника старшого державного виконавця Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Стужук Тетяни Вікторівни від 18.03.2019 року, видану на виконання виконавчого провадження №52276672 з виконання виконавчого листа №281/1362/14 від 11.12.2014 року, виданого Лугинським районним судом Житомирської області. Скасовано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника старшого державного виконавця Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 09.06.2017 року, видану на виконання виконавчого провадження №52276672 з виконання виконавчого листа №281/1362/14 від 11.12.2014 року, виданого Лугинським районним судом Житомирської області. Скасовано постанову державного виконавця Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про відкриття виконавчого провадження №52276672 від 20.09.2016 року з виконання виконавчого листа №281/1362/14 від 11.12.2014 року, виданого Лугинським районним судом Житомирської області.
В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 . Зазначає, що ОСОБА_1 був обізнаний про відкриття виконавчого провадження. Крім того, повідомлення боржника в 2019 році повернулося за закінченням терміну зберігання, що свідчить про свідоме ухилення останнього від виконання судового рішення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 10.10.2014 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 11 831,31 грн. та 243,60 грн. судових витрат. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 10.11.2014 року рішення суду першої інстанції змінено та зменшено суму заборгованості до 8193, 91 грн.
На підставі вказаних судових рішень Лугинським районним судом Житомирської області 11.12.2014 року був виданий виконавчий лист №281/1362/14.
Вперше зазначений виконавчий документ було подано до примусового виконання 19 лютого 2015 року та в цей же день було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження (т.1 а.с.181-182).
В межах зазначеного виконавчого провадження вживалися заходи про встановлення майна і доходів боржника та 15.10.2015 року державним виконавцем було постановлено накласти арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.
У зв`язку із невстановленням державним виконавцем майна, на яке можливо звернути стягнення, 29.06.2016 року на підставі постанови державного виконавця відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачеві із зазначенням строку можливого повторного звернення до виконання до 29.06.2017 року.
20.09.2016 року державним виконавцем Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області вдруге винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52276672 на примусове виконання виконавчого листа, виданого 11.12.2014 Лугинським районним судом Житомирської області (т.1 а.с.184).
В межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем 09.06.2017 року винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника (т.1 а.с.193).
18.12.2018 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (т.1 а.с.200).
Звертаючись до суду із скаргою на дії державного виконавця щодо неправомірності відкриття виконавчих проваджень та звернення стягнення га заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, ОСОБА_1 вказав, що останній не направляв відповідні постанови на його адресу, чим порушив його права та про винесення оскаржуваних постанов скаржнику стало відомо лише 10.01.2019 року.
Задовольняючи вимоги скарги, суд виходив з того, що оскаржувані процесуальні рішення державного виконавця суперечать Закону України "Про виконавче провадження", а саме, не були надіслані боржнику.
Проте, в повній мірі погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з`ясування всіх обставин справи.
Так, гідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).
У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24) ЄСПЛ закріпив поняття «суд, встановлений законом», яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.
Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У справі «Занд проти Австрії» (заява №7360/76) визначено, що термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …».
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закону) передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Разом з тим, сам по собі факт ненаправлення боржнику копії постанови державного виконавця не впливає на її правомірність, а отже, не дає беззаперечних підстав для її скасування.
Такий висновок узгоджуються із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.05.2019 року у справі №758/8095/15.
Крім того, суд не врахував, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.
Згідно з вимогами статті 23 Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.
Відповідно до частини п`ятої статті 47 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
З аналізу зазначених статей вбачається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.
В даному випадку строк пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем не пропущений, оскільки повторне звернення мало місце в межах річного строку після повернення йому виконавчого листа.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що належне використання сторонами виконавчого провадження наданих їм прав та обов`язків сприяє повному і своєчасному вчиненню державним виконавцем виконавчих дій.
Відповідно до ч.6 ст.12 Закону боржник зобов`язаний:
утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах;
своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця;
письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що 
перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, 
належні боржникові від інших осіб.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що боржникові було достеменно відомо про стягнення з нього коштів за судовим рішенням та існування непогашеної заборгованості.
Разом з тим, будь-яких заходів до погашення боргу він не вживав, на виклики державного виконавця не з`являвся, про зміну місця роботи державного виконавця не повідомляв.
За наведених обставин суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для скасування оскаржуваних постанов державного виконавця, оскільки його дії узгоджувалися з вимогами Закону та вчинені в межах наданих йому повноважень.
Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена із порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст.268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Ухвалу Лугинського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий         Судді

        
Повний текст постанови складено 27.01.2020 року.