УХВАЛА

04 лютого 2020 року 

Київ

справа №480/2282/19

адміністративне провадження №К/9901/2828/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі №480/2282/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області щодо повернення виконавчого листа від 18 жовтня 2018 року №577/118 та зобов`язати відповідача прийняти вказаний виконавчий лист до негайного виконання.
На обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що додатковою постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року у справі №577/1182/18 стягнуто на його користь з Конотопського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області витрати на правову допомогу в розмірі 8500,00 грн. В подальшому, Конотопський міськрайонний суд Сумської області видав виконавчий лист, який позивач на підставі заяви пред`явив до виконання Головному управлінню державної казначейської служби України у Сумській області. Однак, відповідач повернув виконавчий лист без виконання в зв`язку з помилкою у реквізитах боржника, а саме: за вказаним у виконавчому листі ідентифікаційним кодом значиться інша юридична особа - Головне управління Національної поліції в Сумській області, а не Конотопський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки Конотопський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області не є окремою юридичною особою і входить до складу Головного управління Національної поліції в Сумській області.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від            02 грудня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.
Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову дійшли висновку, що рішення відповідача щодо повернення виконавчого листа прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Зокрема, зазначили, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам Закону України «Про виконавче провадження», ці недоліки можуть бути виправлені стягувачем, який може звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення виконавчого документа у відповідність із зазначеними вимогами, і це не позбавляє його права пред`явити виконавчий документ на виконання.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Разом з цим, за змістом пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідними винятками згідно з частиною четвертою статті 257 указаного Кодексу є справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з`ясувавши характер спірних правовідносин, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту, врахувавши обсяг і характер досліджених судами доказів, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що ця адміністративна справа є справою незначної складності.
Викладене також не дає підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а спір у цій справі не відноситься до категорії спорів, передбачених частиною четвертою статті 257 згаданого Кодексу.
Відтак, судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій у цій справі касаційному оскарженню не підлягають.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від             08 серпня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі №480/2282/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
В.М. Соколов
Л.О. Єресько 
 А.Г. Загороднюк ,
Судді Верховного Суду