ПОСТАНОВА
Іменем України

19 лютого 2020 року 
м. Київ
справа №607/19152/15-а
провадження №К/9901/13207/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., 
суддів Стеценко С.Г., Тацій Л.В., 

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу 
за касаційною скаргою Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" 
на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.06.2016 (головуючий суддя Ромазан В.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2016 (колегія суддів у складі головуючого суддів Шинкар Т.І., суддів Глушка   І.В., Макарика В.Я.)
у справі №607/19152/15
за позовом ОСОБА_1 
до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, 
третя особа: Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно", 
про визнання дій протиправними.
I. РУХ СПРАВИ
1.  ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, правонаступником якого є Тернопільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об`єднання «Текстерно», просила визнати неправомірними дії відповідача по факту відмови у призначенні пенсії, яка зафіксована у протоколі від 08.10.2015, зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до п. «є» статті   13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу першого звернення до Пенсійного фонду України, а саме з 01.10.2015.
2. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.06.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2016, позов задоволено.
3. У поданій касаційній скарзі ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працювала у ВАТ «Текстерно» на посаді ткалі з 12.09.1979 по 18.12.2003.
5. 01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки досягла встановленого віку, який дає право на призначення зазначеного виду пенсії.
6. Відповідно до Протоколу від 08.10.2015 №54 Управлінням в призначенні такої пенсії відмовлено у зв`язку з тим, що стаж роботи ОСОБА_1 , як робітниці текстильного виробництва становить 04 роки 09 місяців 12 днів за період роботи з 01.01.1992 по 18.12.2003 і 07 років 07 місяців 12 днів з 12.07.1979 по 31.12.1991 року, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
7. Вважаючи зазначене рішення відповідача незаконним, позивач звернулась до суду з даним позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.
8. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на час звернення до відповідача позивач мала необхідний пільговий стаж для призначення пенсії відповідно до України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, пільговий стаж підтверджується документально.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
9. Третя особа у своїй касаційній скарзі наголошує, що згідно з уточнюючою довідкою від   20.07.2011 №12 позивач з 01.01.1992 по 18.12.2003 відпрацювала 4 роки 9 місяців 12   днів (фактично 1221 день). Інформація довідки не оспорювалась і була видана на вимогу позивача. Інформація про фактично відпрацьовані дні складена на основі бухгалтерських розрахунків по виплаті заробітної плати і зазначена у Книгах розрахункових листків. Таким чином спеціальний трудовий стаж позивача становить 19 років 1 місяць 22 дні. Вказує, що у наказах про призупинення та зупинку ВАТ «Текстерно» не зазначається інформація про роботу окремого працівника і його фактично відпрацьовані дні.
10. Позивач відзиву на касаційну скаргу не подала. 
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
11. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.
12. Відповідно до п. 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1058-IV) до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
13. Згідно з п. «є» ч. 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1788-XII) робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту «б» частини першої цієї статті.
14. Відповідно до положень п. «б» ч. 1 статті 13 Закону №1788-XII до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно.
15. З матеріалів справи встановлено, що на момент звернення до Управління щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачу виповнилось 54 роки.
16. Спірним у справі є наявність/відсутність у позивача саме пільгового стажу, передбаченого п. «є» ч. 1 статті Закону №1788-XII.
17. Відповідно до ч. 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
18. Згідно з ч. 1 статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
19. Відповідно до п. «е» та «ж» ч. 3 статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також: тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи; час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
20. Згідно з ч. 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
21. Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
22. З трудової книжки позивача НОМЕР_1 судами встановлено, що з 12.07.1979 позивач прийнята на посаду ткалею п`ятого розряду на Тернопільський бавовняний комбінат (зараз - ВАТ ТО «Текстерно») (Наказ №621 від 23.07.1979) де працювала по 18.12.2003 (наказ №121-ок від 11.12.2003), що відповідачем й третьою особою не заперечується.
23. Протягом розгляду справи у судах третя особа наголошувала, що у трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні відомості про періоди простою Товариства з 01.01.1992.
24. Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
25. Згідно з п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
26. Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
27. Згідно з п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
28. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
29. Відповідно до довідки №12 від 20.07.2011, виданої ВАТ ТО «Текстерно», за період роботи із 01.01.1992 по 18.12.2003 стаж роботи позивача за професією ткач на ВАТ   «Тернопільське об`єднання «Текстерно» становить 04 роки 09 місяців 12 днів.
30. Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №2 від 24.02.2016, виданою ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно», ОСОБА_1 працювала повний робочий день у ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» і за період із 12.07.1979 по 31.12.1991 виконувала роботи по обслуговуванню ткацьких верстатів в бавовняному виробництві за професією ткач. За період із 12.07.1979 по 31.12.1991 трудовий стаж становить 07 років 07 місяців 12 днів.
31. Довідкою №06/80 від 24.02.2016, виданою ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно», підтверджено, що позивач під час роботи у Тернопільському об`єднанні «Текстерно», дійсно перебувала у: 
- додатковій частково оплачуваній відпустці до досягнення дітьми віку одного року, а на наступні пів року без збереження зарплати з 30.07.1984 по 03.12.1985 (Нак. № 224-ок від 16.07.1984); 
- додатковій частково оплачуваній відпустці до досягнення дітьми віку одного року, а на наступні пів року без збереження зарплати з 01.01.1987 по 06.04.1988 (згідно заяви, є запис в особовій картці); 
- відпустці без збереження заробітної плати згідно заяви з 26.01.1989 на один тиждень (є запис в особовій картці); 
- відпустці без збереження заробітної плати згідно заяви з 17.05.1989 на 10 днів (є запис в особовій картці); 
- додатковій відпустці по догляду за дітьми віком до 3-х років з оплатою згідно Постанови РМ УРСР №72 від 28.03.1991, з 29.05.1991 по 17.03.1994 (Наказ № 53-ОС від 29.05.1991р.). 
З цієї відпустки вийшла достроково 22.11.1993, про що свідчить запис в особовій картці.
32. Відповідно до Довідки про кількість фактично відпрацьованих днів, днів чергової відпустки та тимчасової непрацездатності (лікарняних) у період з 1992 по 2003, виданою керуючим санацією ВАТ «Текстерно», всього позивачем фактично відпрацьовано 897 днів, 261 день відпустки, 63 дні тимчасової непрацездатності (лікарняні).
33. Відповідно до частини 2 статті 181 Кодексу Законів про працю України, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та відпустка без збереження заробітної плати ( частина 3 та 6 статті 179 цього кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу за спеціальністю.
34. Таким чином, час зазначених відпусток у період до 01 січня 2004 року в повному обсязі зараховується до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, а також до загального стажу роботи. При цьому виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв`язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов`язків.
35. Як встановлено з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №2 від   24.02.2016 у період роботи позивача не враховано періоди перебування у оплачуваних відпустках по догляду за дитиною до досягнення відповідного віку та дні її тимчасової непрацездатності.
36. Водночас, покликання скаржника на те, що з 1992 року Товариство працювало неритмічно та згідно з укладеним колективним договором між адміністрацією та профспілковим комітетом застосовувався режим скороченого робочого часу /тижня, місяця/ та підсумований облік робочого часу, виходячи із реальних можливостей, при наявності сировини та реалізацію готової продукції, а тому до пільгового стажу зараховується період роботи за фактично відпрацьований стаж згідно з представленими уточнюючими довідками, не заслуговують на увагу, оскільки суди встановили, що докази на підтвердження цих фактів - відсутні.
37. В свою чергу суд апеляційної інстанції встановив, що подана товариством довідка про кількість фактично відпрацьованих днів позивачем за період з 1992 по 2003 не підтверджена жодними первинними документами.
38. Оцінюючи наведені в касаційній скарзі доводи, Верховний суд зазначає, що вони жодним чином не спростовують висновків судів попередніх інстанції. Касаційна скарга не містить жодних доводів щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права. 
39. Відповідно до статті 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.
40. Як зазначено у частині 4 статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
41. Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
42. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
43. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій.
44. Відповідно до статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
45.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 356 КАС України, Суд -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.06.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2016 у справі №607/19152/15 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    С.Г. Стеценко

Суддя                                                                                                    Л.В. Тацій