ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року 
м. Київ

Справа №  920/472/16 (5021/2509/2011) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г., 
за участі секретаря судового засідання Корпусенка А.О.
за участю представників: 
боржник  (представник ПАТ "Сумихімпром") - Шевцов П.В. (ордер ПТ №161644 від 08.01.2020);
учасник справи (представник Фонду державного майна України") - 
Ковтяга О.В.(дов. №20 від 02.01.2020).
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з господарським судом Сумської області касаційну скаргу Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 
на рішення господарського суду Сумської області від 22.05.2019 
(Суддя - Соп`яненко О.Ю.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019
(Колегія суддів: Остапенко О.М., Сотніков С.В., Пантелієнко В.О.)
у справі за позовом   Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
до      Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром"
про     стягнення 1 458 338,70 грн.
в межах справи про банкрутство № 5021/2509/2011 
за заявою   Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Промислові інвестиції"
до     Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" 
про    визнання банкрутом,                                           

ВСТАНОВИВ:
1. У квітні 2016 року Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до господарського суду Сумської області з позовом до ПАТ "Сумихімпром" про стягнення 1458338,70 грн., в тому числі: 1455282,60 грн. адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 відповідно до статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", зокрема за недотримання встановленого статтею 19 цього Закону нормативу із зайняття інвалідами   31 робочого місця; 3056,10 грн. пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій.
2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем встановленого ч. 1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за 2015 рік, а саме, 31 місце, призначене для працевлаштування інвалідів на підприємстві відповідача не зайнято інвалідами, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 20 зазначеного Закону, він зобов`язаний був самостійно сплатити передбачені ст. 20 цього Закону за таке порушення адміністративно-господарські санкції в розмірі 1455282,60 грн., а також пеню за порушення термінів сплати цих санкцій в сумі 3056,10 грн. за період з 16.04.2016 рік до 18.04.2016 року.
3. Рішенням господарського суду Сумської області від 04.07.2016 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.12.2016 року у справі № 920/472/16, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
4. Постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2017 року рішення господарського суду Сумської області від 04.07.2016 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.12.2016 року у справі №920/472/16 скасовано, справу № 920/472/16 передано до господарського суду Сумської області для розгляду по суті в межах справи № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ "Сумихімпром".
Короткий зміст оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій
5. Рішенням господарського суду Сумської області від 22.05.2019 року у справі №   920/472/16 (5021/2509/2011), що залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019,  відмовлено у задоволенні позову Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.
6. Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що відсутні підстави для застосування до відповідача передбачених статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" адміністративно-господарських санкцій, відповідно відсутні й підстави для застосування передбаченої цією статтею пені за прострочення сплати цих санкцій.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
7. До Верховного Суду від Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати рішення господарського суду Сумської області від 22.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019.
8. В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваних судових рішень у касаційній скарзі Скаржник наводить наступні доводи:
8.1.           Суди попередніх інстанцій неправильно застосували приписи ст.ст. 18-20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».
8.2. Суд апеляційної інстанції неправильно застосував приписи ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції чинній до 19.01.2013.
Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
9. До Верховного Суду від боржника надійшов відзив на касаційну скаргу у якому боржник просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Позиція Верховного Суду
10. Ухвалою Верховного Суду від 16.12.2019 відкрито касаційне провадження у справі №920/472/16 (5021/2509/2011) за касаційною скаргою Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення господарського суду Сумської області від 22.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 у даній справі; призначено до розгляду касаційну скаргу Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на 22 січня 2020 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду.
11. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доповідь судді доповідача та пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені у касаційні скарзі доводи та заперечення проти них, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, виходячи з наступного.
12. Відповідно ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
13. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
14. Щодо доводів касаційної скарги, які викладені у підпунктах 8.1, 8.2. пункту 8 даної постанови, колегія суддів зазначає наступне.
15. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне:
15.1. Відповідно до наданого відповідачем звіту форми 10-ПI № 211 за 2015 рік про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" у 2015 році становила 4397 особи, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 145, осіб. Разом з цим, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", становить 180 осіб.
15.2. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що в порушення вимог статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", відповідач не сплатив самостійно суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році у встановлений законодавством строк, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість, що становить 1455282,60 грн. За порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій відповідачу нараховано пеню в сумі 3056,10 грн. за період з 16.04.2016 року до 18.04.2016 року.
15.3. Відповідачем в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 року створено 180 робочих місця для працевлаштування інвалідів за різними спеціальностями, що підтверджуються штатним розписом керівників, спеціалістів, службовців та робітників ПАТ "Сумихімпром" для працевлаштування інвалідів, що введено в дію з 01.01.2015 року, загальна кількість штатних одиниць - 180 (а.с. 126-132).
15.3. Протягом 2015 року відповідач повідомляв позивача про наявність вакантних місць для працевлаштування інвалідів шляхом подачі звітів форми № 10-ПІ.
15.4. Відповідачем протягом 2015 року додатково подавалась інформація про наявність вакантних місць для працевлаштування інвалідів в Зарічну МСЕК, Сумську міжрайонну МСЕК, Ковпаківський МСЕК, Сумську обласну громадську організацію інвалідів України "Поступ", Сумську міську громадську організацію інвалідів України "Доброта", Сумська міська громадська організація інвалідів "Рука допомоги."
15.5. Згідно з інформацією, наданою Сумським міським центром зайнятості, викладеною у листі № 03/1566 від 29.06.2016 року, у 2015 році Сумським міським центром зайнятості на заявлені відповідачем вакансії направлялись 12 осіб, з яких 2 особи працевлаштовані за виданими направленнями, 10 осіб відмовились від запропонованих вакансій.
16. Положенням про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 №129 передбачено, що Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.
17. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
18. При цьому, ч. 2 ст. 19 вказаного Закону визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
19. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
20. Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.
21. Відповідно до п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.
22. Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 затверджено Форму звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", яка подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
23. Наведене свідчить про те, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».
24. Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.
25. Враховуючи встановлені фактичні обставини про те що: ПАТ "Сумихімпром" в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 року створено 180 робочих місць для працевлаштування інвалідів за різними спеціальностями, та протягом 2015 року відповідач повідомляв позивача, Зарічну МСЕК, Сумську міжрайонну МСЕК, Ковпаківський МСЕК, Сумську обласну громадську організацію інвалідів України "Поступ", Сумську міську громадську організацію інвалідів України "Доброта", Сумську міську громадську організацію інвалідів "Рука допомоги" про наявність вакантних місць для працевлаштування інвалідів; Сумським міським центром зайнятості на заявлені відповідачем вакансії направлялись 12 осіб, з яких 2 особи працевлаштовані за виданими направленнями, 10 осіб відмовились від запропонованих вакансій, можна дійти до висновку, що в такому випадку ПАТ "Сумихімпром" не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю.
26. Наведене свідчить про правильне застосування судами попередніх інстанцій приписів ст. ст. 18-20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» при відомі у задоволенні позовних вимог Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.
27. Оскільки суди попередніх інстанцій вірно застосували приписи ст. ст. 18-20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» при відомі у задоволенні позовних вимог Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла до висновку про необґрунтованість доводів касаційної скарги, які викладені у підпунктах 8.1., 8.2. пункту 8 даної постанови.
28. Відповідно до положень ст. 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
29. Колегія суддів суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів дійшла до висновку, що рішення господарського суду Сумської області від 22.05.2019  та постанова  Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
30. За таких обставин, касаційна скарга Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду Сумської області від 22.05.2019  та постанова  Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 - залишенню без змін.
31. Оскільки касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, судові витрати у вигляді судового збору за подання касаційної скарги покладаються на Скаржника.
Керуючись ст. ст. 240,  300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Сумської області від 22.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 у справі №  920/472/16 (5021/2509/2011) залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                С.В. Жуков
Судді                                                                                          В.В. Білоус
                                                                                                      Н.Г. Ткаченко