Ухвала
 
23 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 332/1118/18
провадження № 51- 2587 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді            ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року стосовно нього,
встановив:
засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись із постановленими стосовно нього судами першої та апеляційної інстанцій рішеннями, звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без руху, встановивши засудженому строк для усунення недоліків.
Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу. 
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу. 
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону засудженим ОСОБА_4 не дотримано, оскільки подана ним касаційна скарга не містить посилань на передбачені ст. 438 КПК України підстави для зміни чи скасування судових рішень, а також їх обґрунтування, з огляду на зміст положень статей 412-414 КПК України.
При цьому викладені засудженим  у касаційній скарзі доводи по суті стосуються невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неповноти досудового та судового слідства й правильності оцінки судами доказів, на підставі яких постановлені судові рішення, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Згідно зі ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Висловлене засудженим ОСОБА_4 прохання до суду касаційної інстанції не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від  08 квітня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року стосовно ньогозалишити без руху і встановити йому строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                     ОСОБА_3