П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
04 грудня 2019 року 
м. Київ
 
Справа № 826/1071/16
Провадження № 11-854апп19
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Золотнікова О. С.,
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни (далі - уповноважена особа, Фонд, ПАТ «ВіЕйБі Банк» відповідно) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2017 року (суддя Аблов Є. В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2017 року (судді Бужак Н. П., Костюк Л. О., Троян Н. М.) у справі № 826/1071/16 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання утриматись від вчинення дій та
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.                 У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до уповноваженої особи, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила:
- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача, оформлене повідомленням від 04 січня 2016 року № 22/2-29, про нікчемність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 15 серпня 2014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» і ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А. В. (далі - нотаріус) за реєстровим номером 2969;
- зобов`язати уповноважену особу утриматись від вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності вказаного вище договору.
2.                 На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що наявність визначених пунктом 3 частини третьої статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) підстав нікчемності правочину не доведено відповідачем, а доводи уповноваженої особи про нікчемність договору купівлі-продажу квартири є безпідставними. Відтак рішення відповідача про нікчемність вказаного договору купівлі-продажу квартири, викладене у формі повідомлення, є необґрунтованим, протиправним і підлягає скасуванню.
3.                   ОСОБА_1 також вказала, що незважаючи на існування судових рішень у цивільній справі № 752/4550/15-ц, якими встановлено відсутність підстав для визнання договору купівлі-продажу квартири нікчемним, уповноважена особа продовжує вчиняти дії, які перешкоджають позивачці вільно користуватися і розпоряджатися квартирою, а тому задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача утриматись від застосування наслідків нікчемності правочину дозволить у повній мірі захистити її права та охоронювані законом інтереси.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
4.                 Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 27 березня 2017 рокупозов задовольнив повністю. 
5.                 Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01 серпня 2017 рокупостанову суду першої інстанції залишив без змін.
6.                 Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, керувався тим, що сторони при укладенні договору купівлі-продажу самостійно визначають ціну товару з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, визначених статтею 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). При цьому за висновками судів попередніх інстанцій, відповідач не надав доказів продажу вказаної вище квартири за ціною нижчою або вищою від звичайних на час вчинення правочину. Також суди, ураховуючи вимоги статей 72, 105 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та беручи до уваги пряме ігнорування відповідачем рішень суду, що набрали законної сили і є обов`язковими до виконання, зазначили про необхідність для повного захисту прав позивачки зобов`язати відповідача утриматись від застосування наслідків нікчемності правочину.
7.                 Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.
Короткий зміст та обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог
8.                 Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, уповноважена особа подала касаційну скаргу, на обґрунтування якої вказала на те, що повідомлення про нікчемність правочину (договору) не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні приписів статті 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для сторін нікчемного договору, тому не може бути предметом спору.
9.                 У зв`язку з викладеним скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення, а провадження у справі закрити.
Позиція інших учасників справи
10.             На час розгляду справи позивачка відзиву на касаційну скаргу не надіслала.
Рух касаційної скарги
11.             Суддя Вищого адміністративного суду України ухвалою від 21 серпня 2017 року відкрив касаційне провадження в цій справі.
12.             15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено в новій редакції.
13.             Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого Закону передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
14.             У березні 2018 року касаційну скаргу уповноваженої особи передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
15.             Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 15 серпня 2019 року передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини шостої статті 346 КАС України, мотивувавши це тим, що учасник справи оскаржує судові рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
16.             Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 18 вересня 2019 року прийняла та призначила цю справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників з огляду на практику Європейського суду з прав людини щодо доцільності розгляду справи на основі письмових доказів у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Аксен проти Німеччини», заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі «Варела Ассаліно проти Португалії», заява № 64336/01).
Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій
17.             15 серпня 2014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» і ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири  
АДРЕСА_1. 18 .             Згідно з платіжним дорученням від 15 серпня 2014 року № 690939 грошові кошти за вказаним договором у сумі 1 млн 730 тис. 524 грн 87 коп. внесені на рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк». 
19.             На підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 ПАТ «ВіЕйБі Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та розпочато процедуру виведення йогоз ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації.
20.             Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким призначено уповноваженою особою Фонду Славкіну М. А. строком на 1 рік - з 20 березня 2015 року до 19 березня 2016 року.
21.             04 січня 2016 року уповноважена особа повідомила ОСОБА_1 про нікчемність договору купівлі-продажу квартири з підстави, визначеної пунктом 3 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.
22.             Голосіївський районний суд міста Києва рішенням від 24 липня 2015 року у справі № 752/4550/15-ц за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири нікчемним, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 вересня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовив.
23.             Вважаючи рішення відповідача щодо визнання нікчемним правочину (договору) протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
24.             Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
25.             Згідно із частиною другою статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних судових рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
26.             На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
27.             Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
28.             Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
29.             Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
30.             Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
31.             Як установлено матеріалами справи, позивачка звернулася до адміністративного суду з позовом до уповноваженої особи про визнання протиправним і скасування рішення відповідача, оформленого повідомленням від 04 січня 2016 року № 22/2-29, щодо визнання нікчемним договору купівлі-продажу квартири.
32.             Повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом № 4452-VI. 
33.             Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
34.             За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. 
35.             Згідно із частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
36.             Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.
37.             На підставі частини п`ятої статті 34 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
38.             Відповідно до частини другої статті 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.
39.             Згідно із частинами першою, другою та десятою статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
40.             За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними.
41.             Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не повідомлення уповноваженої особи. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ «ВіЕйБі Банк» і надіслано згадане повідомлення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Повідомлення уповноваженої особи не є підставою для застосування таких наслідків. Таке повідомлення є внутрішнім документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.
42.             Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 910/12294/16 (провадження № 12-9зг18), від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16 (провадження № 12-15гс18), від 02 квітня 2019 року у справі № 816/4666/15 (провадження № 11-890апп18), від 29 травня 2019 року у справі № 826/1073/16 (провадження № 11-77апп19).
43.             Оскільки вказане повідомлення є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, воно не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), будь-які права яких не можуть порушуватися унаслідок надіслання цього повідомлення. Звідси, права позивачки в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.
44.             Отже, встановлена правова природа згаданого повідомлення унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування вказаного повідомлення уповноваженої особи, зобов`язання уповноваженої особи утриматись від вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності вказаного договорукупівлі-продажу квартири, не можуть розглядатися в судах (у тому числі цивільних та господарських). 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
45.             За нормами частини третьої статті 3 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
46.             Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
47.             На підставі пункту 5 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.
48.             За правилами частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження.
49.             Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу з порушенням правил юрисдикції адміністративних судів, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для скасування судових рішень із закриттям провадження у справі.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни задовольнити. 
2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2017 рокускасувати, а провадження у справі закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                                  О. С. Золотніков
Судді:                             Н. О. Антонюк                                                        Л. М. Лобойко
                                               Т. О. Анцупова                                                       Н. П. Лященко
                                               С. В. Бакуліна                                                         О. Б. Прокопенко
                                               В. В. Британчук                                                     В. В. Пророк
                                               Ю. Л. Власов                                                           Л. І. Рогач
                                               М. І. Гриців                                                              О. М. Ситнік
                                               В. І. Данішевська                                                  О. С. Ткачук
                                               Ж. М. Єленіна                                                         В. Ю. Уркевич
                                               О. Р. Кібенко                                                                       О. Г. Яновська
                                               В. С. Князєв