Постанова                                           
Іменем України                           
27 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 442/1662/16-ц
 
провадження № 61-11691св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
заявник - лікар-психіатр Дрогобицької районної лікарні № 5 Ковалик Алла Миколаївна ,
особа, стосовно якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги, -  ОСОБА_2 , 
за участі - прокуратури Львівської області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року, ухвалене у складі судді 
Герасимків Л. І., народних засідателів: Нелюбіна В. А., Андрущакевич В. Р., та постанову Львівського апеляційного суду від 15 травня 2019 року, прийняту колегією у складі суддів: Копняк С. М., Бойко С. М., Ніткевича А. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
В лютому 2016 року лікар-психіатр Дрогобицької районної лікарні № 5 
Ковалик А. М. звернулася до суду із заявою про проведення психіатричного огляду ОСОБА_2 , вказавши, що 25 січня 2016 року батьки 
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звернулися до лікаря-психіатра із заявою про проведення психіатричного огляду їх дочки та визначення виду подальшої психіатричної допомоги. 
Лікарем-психіатром складено висновок про необхідність проведення психіатричного огляду ОСОБА_2 у зв`язку з погіршенням психічного стану останньої та наявністю у неї розладів психіки і поведінки, внаслідок чого вона має реальні наміри вчинити дії, що є небезпечними для неї та оточуючих.
Лікар вказував, що не проведення такого огляду та не вирішення питання про надання медичної допомоги може завдати значної шкоди здоров`ю 
ОСОБА_2 , натомість хвора від рекомендацій та пропозицій щодо огляду ухиляється.
За таких обставин просила надати дозвіл на проведення психіатричного огляду ОСОБА_2 у примусовому порядку без її згоди.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 
від 22 лютого 2016 року заяву задоволено.
Надано дозвіл на проведення психіатричного огляду ОСОБА_2 , 1983 року народження у примусовому порядку без її згоди.
Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до висновку лікаря, проведення психіатричного огляду 
ОСОБА_2 можливе тільки в примусовому порядку, оскільки згода хворого на примусовий огляд відсутня, тому існують правові підстави для задоволення заяви.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Львівського апеляційного суду від 15 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що таких висновків суд дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у червні 2019 року до Верховного Суду, 
ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 травня 2019 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справи та витребувано її матеріали з Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.
У вересні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2019 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга ОСОБА_5 мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не повідомив її про розгляд справи, внаслідок чого порушив її право на захист та представництво інтересів в суді. В результаті неповідомлення про розгляд справи, вона була позбавлена можливості ознайомитись з її матеріалами та підготувати свої заперечення на заяву лікаря-психіатра.
Апеляційний суд проігнорував вказані порушення норм процесуального права допущені судом першої інстанції, тому чого дійшов безпідставного висновку про залишення без змін рішення суду.
Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.
Фактичні обставини справи
Судами встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована по 
АДРЕСА_1 , фактично проживає у квартирі АДРЕСА_2 та перебуває під консультативним наглядом з діагнозом: шизофренія параноїдна форма.
Батьки ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звернулися із заявою до лікаря-психіатра з проханням провести психіатричний огляд їх дочки та визначити вид подальшої психіатричної допомоги.
Лікарем-психіатром Дрогобицької районної лікарні № 5 Ковалик А .  М. складено висновок про необхідність проведення психіатричного огляду ОСОБА_2 , з посиланням на те, що поведінка останньої свідчить про реальні наміри вчинити дії, які є небезпечними для неї та оточуючих, можуть завдати значної шкоди її здоров`ю з погіршенням психічного стану.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Принципами захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги, прийнятих резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119, закріплено принцип добровільності медичного огляду з метою визначення того, чи страждає особа на психічне захворювання, який передбачає, що жодна особа не може бути примушена до проходження медичного огляду з метою визначення того, чи страждає вона на психічне захворювання, крім як у відповідності до процедури, передбаченої внутрішнім законодавством держави (Принцип 5).
Стаття 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» вимагає для застосування методів діагностики, профілактики та лікування згоду інформованого відповідно до статті 39 цих Основ пацієнта.
Мета проведення психіатричного огляду, суть добровільного звернення за психіатричною допомогою, а також випадки, коли психіатричний огляд може бути проведено без усвідомленої згоди особи або її законного представника, визначено Законом України «Про психіатричну допомогу».
Згідно зі статтею 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. 
Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання особи або за її усвідомленою письмовою згодою.
Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.
Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи.
Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра.
Забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психічного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно (частина третя 
статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу).
Вказані норми статей 7, 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» конкретизують положення цього закону про презумпцію психічного здоров`я (стаття 3) і про те, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями (стаття 4), а також статей 3, 8 Конституції України, які визначають принцип верховенства права і обов`язок держави з утвердження і забезпечення прав і свобод людини, та частини другої 
статті 9 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» про те, що обмеження прав громадян у вигляді примусового медичного огляду допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України.
Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку може призвести до порушення підпункту «е» пункту 1 
статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» судові справи щодо надання психіатричної допомоги в примусовому порядку розглядаються в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй такої допомоги. Участь при розгляді цих справ прокурора, лікаря-психіатра чи представника закладу з надання психіатричної допомоги, що подав заяву, та законного представника осіб, щодо яких розглядаються питання, пов`язані з наданням їм психіатричної допомоги, є обов`язковою.
Особи, яким надається психіатрична допомога, мають право у тому числі на особисту участь у судових засіданнях при вирішенні питань, пов`язаних з наданням їм психіатричної допомоги та обмеженням у зв`язку з цим їх прав (частина третя статті 25 Закону України «Про психіатричну допомогу»).
Згідно із частиною другою статті 281 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов`язані з наданням психіатричної допомоги.
Суд першої інстанцій не врахував положення вказаних норм процесуального права та розглянув заяву лікаря-психіатра про проведення у примусовому порядку психіатричного огляду ОСОБА_5 без її присутності. При цьому, матеріали справи не містять доказів про повідомлення судом першої інстанції ОСОБА_5 про дату, час і місце судового засідання 22 лютого 2016 року.
Матеріали справи не містять відомостей про неможливість ОСОБА_2 за станом здоров`я взяти участь в судовому засіданні 22 лютого 2016 року.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , апеляційний суд посилаючись на те, що її явка до суду першої інстанції є необов`язковою, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з підстав його ухвалення за відсутності 
ОСОБА_2 , як особи, відносно якої вирішується питання про проведення психіатричного огляду у примусовому порядку, оскільки вказана обставина не звільняє суд від обов`язку повідомити    ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи та забезпечити тим самим можливість реалізувати їй право особисто або через представника брати участь у судових засіданнях при вирішенні питань, пов`язаних з наданням психіатричної допомоги та обмеженням у зв`язку з цим її прав.
При цьому, скорочені строки розгляду справи не перешкодили суду першої інстанції повідомити про час та місце судового розгляду лікаря-психіатра, ОСОБА_3 (батька ОСОБА_2 ) та прокурора, які були присутні в судовому засіданні.
Визначаючи процесуальний статус ОСОБА_3 , як законного представника 
ОСОБА_2 , суд першої інстанції не вказав правових підстав для цього, зважаючи на те, що на час розгляду справи ОСОБА_2 досягла повноліття, а матеріали справи не містять доказів визнання її недієздатною чи обмежено дієздатною.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, в частині належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання, а рішення суду першої інстанції помилково залишено без змін апеляційним судом, оскаржувані судові рішення необхідно скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 травня 
2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий     Судді: | Є. В. Синельников     О. М. Осіян     Н. Ю. Сакара     С. Ф. Хопта     В. В. Шипович