ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2020 р.	Справа № 520/4647/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Зеленського В.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,Чалого І.С
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.
позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Гнатенко А.В.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 07.08.19 року по справі № 520/4647/19 за позовом                   ОСОБА_1 до                  Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області                  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в якому, з урахуванням подальших уточнень,  просив:  визнати протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в особі його керівника Ізюмського міського голови Марченко В.В., які полягають в умисному проведенні у грудні 2017 року, після затвердження ухвалою від 14.04.2017 р. Борівського районного суд Харківської області звіту № 3364 від 26.08.2016 р. Виконавчого комітету Ізюмської міської ради про виконання постанови від 18.12.2012 р. Борівського районного суду Харківської області, перерахунку раніше виплаченої, на виконання постанови від 18.12.2012 р. Борівського районного суду Харківської області, середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з вересня 2008 року по вересень 2015 року, повернення з бюджету, раніше сплачених податків та зборів, утриманих з нарахованої та виплаченої позивачу заробітної плати за період з вересня 2008 року по вересень 2015 року та внесення змін до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2017 року, про утримання податків та зборів у сумі 95617,30 грн., чим порушено  право позивача на отримання пенсії належного рівня; зобов`язати Виконавчий комітет       Ізюмської міської ради Харківської області провести перерахунок, виплаченої на користь позивача       середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12.09.2008 р. по 21.09.2015 р. на виконання постанови від 18.12.2012 р., відповідно до вимог         Податкового Кодексу України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, а саме, на дату набрання законної сили вказаного судового рішення на підставі ухвали від 11.12.2014 р. Вищого адміністративного суду України; зобов`язати відповідача після проведення перерахунку заробітної плати за період з 12.09.2008 р. по 21.09.2015 р. подати звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, з врахуванням виплаченої на картковий рахунок позивача середньої заробітної плати на виконання постанови від 18.12.2012 р. Борівського районного суду Харківської області у сумі 450411,41 грн., а також утриманих з нарахованої заробітної плати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податку на доходи фізичних осіб та військового збору; зобов`язати відповідача сплатити до бюджету,  відповідно до законодавства України, утримані з нарахованої та виплаченої на користь        позивача        на виконання постанови від 18.12.2012 р. Борівського районного суду Харківської області, середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12.09.2008 р. по 21.09.2015 р. податки та збори, в тому числі: єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір; стягнути з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь позивача нанесену внаслідок незаконних дій Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області в особі Ізюмського міського голови ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі неотриманої частини пенсії за період з жовтня 2017 року по травень 2019 року в сумі 6197,27 грн.; стягнути з         Виконавчого         комітету Ізюмської міської ради Харківської області компенсацію втрати частини доходу в зв`язку з порушенням термінів виплати частини пенсії, внаслідок незаконних дій Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області в особі Ізюмського міського голови Марченко В.В. з врахуванням періоду з жовтня 2017 року по травень 2019 року у сумі 519,85 грн.; стягнути з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь  позивача нанесену моральну шкоду в сумі 50000 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 р. позов задоволено частково, а саме: визнано        протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області в особі його керівника Ізюмського міського голови Марченко В.В., які полягають в проведенні у грудні 2017 року після затвердження ухвалою від 14.04.2017 р. Борівського районного суд Харківської області звіту № 3364 від 26.08.2016  р. Виконавчого комітету Ізюмської міської ради про виконання постанови від 18.12.2012 р. Борівського районного суду Харківської області, перерахунку раніше виплаченої, на виконання постанови від 18.12.2012 р. Борівського районного суду Харківської області, середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з вересня 2008 року по вересень 2015 року, повернення з бюджету раніше сплачених податків та зборів, утриманих з нарахованої та виплаченої позивачу заробітної плати за період з вересня 2008 року по вересень 2015 року та внесення змін до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2017 року; зобов`язано Виконавчий комітет     Ізюмської міської ради Харківської області провести перерахунок виплаченої на користь позивача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12.09.2008 р. по 21.09.2015 р. на    виконання постанови Борівського районного суду Харківської області у справі № 2005/1595/12 від 18.12.2012 р., яка набрала законної сили на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014      р.; в іншій частині  у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 р. та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції  вимог Закону України “Про державну службу”, Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, Закону України “Про оплату праці”, Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому – КАС України) та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
19.12.2019 року до Другого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від ОСОБА_1 , в якому позивач просить апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на рішення від 06.08.2019 року Харківського окружного адміністративного суду залишити без задоволення, а рішення  залишити без змін. 
Крім того, просить винести окрему ухвалу про наявність підстав розгляду питання про відповідальність посадових осіб Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області за надання до суду з метою введення суду в оману  документів, що містять завідома   недостовірну інформацію та вчиненні службового підроблення, яке полягає у внесенні завідома недостовірної    інформації до звіту про нарахування заробітної плати (доход) застрахованим особам щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове страхування за грудень 2017 року без проведення розрахунку та за відсутності розпорядчих документів.
Позивач в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідач підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено  та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що   позивач перебував у трудових відносинах з Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області, працював на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово-комунального господарства. 31.07.2008 р. розпорядженням №134-К по Виконавчому комітету Ізюмської міської ради його було звільнено з займаної посади.
Постановою Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 ОСОБА_1 було поновлено на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства з 31 червня 2008 року.
У вересні 2015 року на виконання вищевказаної постанови суду ОСОБА_1 було поновлено на виборній посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства.
Згідно розпорядження Ізюмського міського голови № 520 від 17.11.2015 позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку із закінченням строку повноважень.
Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області було поетапно проведено нарахування та виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12.09.2008 по 21.09.2015.
Першу частину заробітної плати за час вимушеного прогулу позивачу було виплачено у вересні 2015 року, другу частину заробітної плати за час вимушеного прогулу ним отримано вже після звільнення – у грудні 2015 року. Наступна виплата була здійснена Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради лише у липні 2016 року.
Згідно листа Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 2929 від 21.07.2016 Ізюмським управлінням державної казначейської служби України в Харківській області в примусовому порядку було стягнуто залишок невиплаченої заробітної плати позивача.
Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 14.04.2017 було прийнято звіт Виконавчого комітету Ізюмської міської ради на перевірку судом виконання судового рішення – постанови Борівського районного суду Харківської області від 18 грудня 2012 р.
У грудні 2017 року відповідачем було здійснено перерахунок заробітної плати позивача за час вимушеного прогулу з вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року.
Позивач зазначив, що перерахунок  раніше виплаченої позивачу заробітної плати та внесення змін до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2017 року здійснено відповідачем незаконно. Внаслідок проведення такого перерахунку раніше виплаченої заробітної плати за період з вересня 2008 року по вересень 2015 року сума щомісячної заробітної плати з 7043,27 грн. зменшилася до 5904,97 грн. 
З огляду на зазначене, позивач вказує на завдання такими діями відповідача матеріальних збитків у вигляді недоотриманої пенсії за період з жовтня 2011 року до травня 2019 року. Сума щомісячної заробітної плати, не внесеної Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області до звіту, на думку позивача, становить 1353,12 грн. Розмір пенсії з 01.10.2017 становить 7225,12 грн., а з 01.03.2019 – 8453,40 грн. За період з жовтня 2017 року по травень 2019 року позивачу виплачено пенсію з 01.10.2017 у розмірі 6474,03 грн., з 01.12.2017 – у розмірі 6971,47 грн., а з 01.03.2019 – у розмірі 8156,62 грн. Сума недоотриманої пенсії за період з жовтня 2017 року по травень 2019 року, на думку позивача, становить 6197,27 грн.
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з  адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з визнання  протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області в особі його керівника Ізюмського міського голови Марченко В.В., які полягають в проведенні у грудні 2017 року після затвердження ухвалою від 14.04.2017 Борівського районного суд Харківської області звіту №3364 від 26.08.2016 Виконавчого комітету Ізюмської міської ради про виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, перерахунку раніше виплаченої, на виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області, середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з вересня 2008 року по вересень 2015 року, повернення з бюджету раніше сплачених податків та зборів, утриманих з нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період з вересня 2008 року по вересень 2015 року та внесення змін до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2017 року.
Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з вимогами статей 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку адміністративного судочинства захисту підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушені в майбутньому.
Виходячи зі змісту статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи.
Крім того, згідно п.8 ч.1 ст.4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Для цілей реалізації завдання адміністративного судочинства з захисту порушених права та інтересів осіб рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, приписами Кодексу адміністративного судочинства на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.
Разом з цим, Кодекс адміністративного судочинства України покладає на позивача обов`язок обґрунтування своїх вимог щодо порушення його прав рішенням, діями чи бездіяльністю відповідача, якими порушено його права та інтереси, з наданням доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення таких прав, свобод чи інтересів.
Виходячи із системного аналізу наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка звертається до адміністративного суду з позовом, має довести наявність порушення оскаржуваним рішенням суб`єкту владних повноважень саме її прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин, які потребують судового захисту.
Суд зазначає, що порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичні негативні правові наслідки протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї, у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю.
Відповідно до приписів частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25 грудня 1997 року, будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Тобто, оспорювані позивачем дії або бездіяльність відповідача повинні мати безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь-якого обов`язку.
Зазначена правова позиція повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.07.2018 у справі № 554/1334/17, які колегія суддів, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує при виборі та застосуванні норм права.
Таким чином, захисту адміністративним судом підлягають порушені права осіб рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, при цьому, суд повинен об`єктивно встановити наявність негативних правових наслідків для позивача у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних прав та обов`язків, які виникли у зв`язку з такими рішеннями, діями чи бездіяльністю.
Саме рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які порушують права, свободи або інтереси особи, підлягають перевірці на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Судовим розглядом встановлено, що на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 р., ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014 р. ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства з 31.07.2008 р. з залишенням 9 рангу посадової особи місцевого самоврядування в межах 4 категорії посад, що підтверджується копіями рішення № 3051 від 26.06.2015 р. та розпорядженням Ізюмського міського голови № 415 від 17.09.2015 р.
Згідно звіту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про суми нарахованої заробітної плати, станом на 30.11.2017 щомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу позивача становила 7043,27 грн., що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5).
У грудні 2017 року Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області було здійснено перерахунок раніше виплаченої за вказаним рішенням суду заробітної плати ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року.
Внаслідок проведення перерахунку раніше виплаченої заробітної плати за період з вересня 2008 року по вересень 2015 року сума щомісячної заробітної плати позивача з 7043,27 грн. зменшилася до 5904,97 грн., що вплинуло на розмір пенсії, яку отримує позивач
Після накладання штрафу Борівським районним судом (ухвала від 07.10.2015 р., набрала чинності 12.11.2015 р.) на Ізюмського міського голову за невиконання постанови Борівського районного суду від 18.12.2012 р., Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради, в грудні 2015 року було здійснено виплату ще частини середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з грудня 2009 року по вересень 2015 року.
Виплата середньої заробітної плати за період з грудня 2009 року по вересень 2015 року, підтверджується довідкою № 2851 від 11.12.2015 р. та повідомленням Ізюмського УДКСУ Харківської області № 02-29/986 від 18.12.2015 р., згідно якого оплата вказаної заробітної плати була проведена платіжним дорученням № 501 від 11.12.2015 р. (а.с.90).
Позивач зазначає, що внаслідок проведення неправомірного, на його думку, перерахунку заробітної плати Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області незаконно повернуто з бюджету шляхом подання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходи, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2017 року, з внесенням до нього змін про утримання податків та зборів у сумі 95617,30 грн. раніше сплачених до бюджету та утриманих з нарахованої позивачу заробітної плати за період з вересня 2008 року по вересень 2015 року.
Розмір пенсії позивачу обчислено, виходячи з положень ст.27 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2018 р. по справі № 623/2002/16-а було частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано неправомірною відмову Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у поновленні на виконання вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» його пенсійних прав, порушених внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду щодо проведення призначення та перерахунку призначеної з жовтня 2011 року пенсії за віком, у відповідності до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу»; визнано неправомірними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області в особі його керівника Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича, які полягають у несвоєчасній виплаті заробітної плати; неналежної сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; ненаданні належних довідок про заробітну плату, що призвело до порушення права на своєчасне призначення та отримання пенсії належного рівня; зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області видати ОСОБА_1 для подання до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідки: - про складові заробітної плати ( за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до закону України « Про державну службу», затверджену постановою Пенсійного фонду України № 5-1 від 14.02.2011 року за період з жовтня 2009 року по вересень 2011 року включно, з врахуванням ОСОБА_1 заробітної плати за цей період та сплачених у відповідності до законодавства обов`язкових платежів та зборів; - про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», затверджену постановою Пенсійного фонду України № 5-1 від 14.02.2011 року, станом на дату виникнення права на призначення пенсії державного службовця 17.10.2011 року, з врахуванням всіх сум заробітної плати, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, включаючи індексацію заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати; зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з жовтня 2011 року перерахунок та виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії у відповідності до ст. 37 Закону України « Про державну службу» в розмірі 80% середньомісячної заробітної плати за останні 24 календарні місяці перед зверненням за пенсією, а саме, з жовтня 2009 року по вересень 2011 року, з яких сплачено єдиний соціальний внесок, включаючи індексацію виплаченої заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати, з урахуванням вже проведених виплат пенсії за віком; зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області проводити щомісячні виплати перерахованої пенсії державного службовця, з виплатою заборгованості, що утворилась внаслідок проведення перерахунку пенсії; стягнуто з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) моральну шкоду в сумі 1762,00 грн.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області судовий збір на користь держави в сумі 295,02 грн.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір на користь держави в сумі 275,60 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Зазначене рішення залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018.
Під час розгляду справи № 623/2002/16-а Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 24.04.2017 р. задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 та призначено у справі судово-економічну експертизу.
Економічна експертиза проводилась для визначення складових заробітної плати, які повинні бути враховані при визначенні розміру пенсії та суми заробітної плати, з якої слід обчислювати пенсії.
Експертним дослідженням встановлено, що пенсія ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу» обчислюється з таких складових:
з 17.10.2011 р. (дата досягнення пенсійного віку) - посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, надбавка за роботу з таємними документами, надбавка за високі досягнення у праці, індексація середньої заробітної плати, виплачена згідно рішення Борівського районного суду Харківської області від 11.01.2016 р.;
з 17.11.2015 р. (дата звільнення з посади) - посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, надбавка за роботу з таємними документами, надбавка за високі досягнення у праці, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально побутових питань, індексація середньої заробітної плати, виплачена згідно рішення Борівського районного суду Харківської області від 11.01.2016 р.;
з 01.12.2015 (дата підвищення рівня заробітної плати державних службовців на підставі постанови КМУ від 09.12.2015 р. №1013) – визначити конкретний перелік складових заробітної плати, з розміру яких перераховується пенсія, не надається за можливе з причин, зазначених у дослідницькій частині висновку.
Згідно  проведеного експертного  дослідження розмір пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України « Про державну службу» повинен складати: 5690,81 грн.- з 17.10.2011 (дата досягнення пенсійного віку» та 6252,77 грн. - з 17.11.2015 р. (дата звільнення з займаної посади).
В обсязі наданих документів, в межах компетенції експерта-економіста не надається за можливе визначити, із якого заробітку обчислюється розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2015 р. (дата підвищення рівня заробітної плати державних службовців на підставі постанови КМУ від 09.12.2015 р. №1013).
В той же час, експертним дослідженням встановлено, що за наданими матеріалами справи нарахування за грудень 2015 по посаді, яку займав ОСОБА_1 до звільнення, складатимуть загальну суму 4768,90 грн., а з урахуванням абз.5 п.п.2) п.4 Постанови КМУ від 31.05.2000 №865 в редакції, яка діяла до 01.12.2015, 7054,33 грн.
Таким чином, сума щомісячної заробітної плати позивача внесена Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області до звітів не у повному обсязі.
За період з жовтня 2017 року по травень 2019 року ОСОБА_1 була виплачена пенсія з 01.10.2017 у розмірі 6474,03 грн., з 01.12.2017 у розмірі 6971,47 грн., з 01.03.2019 у розмірі 8156,62 грн., що підтверджується протоколами перерахунку розміру пенсії, виданими Ізюмським об`єднаним управління Пенсійного фонду України Харківської області.
Отже колегія суддів зауважує, що наведені обставини свідчать про протиправність дій відповідача, які полягають у проведенні у грудні 2017 року перерахунку раніше виплаченої на виконання постанови від 18.12.2012 Борівського районного суду Харківської області середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з вересня 2008 року по вересень 2015 року, повернення з бюджету раніше сплачених податків та зборів, утриманих з нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період з вересня 2008 року по вересень 2015 року та внесення змін до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2017 року, про утримання податків та зборів, а тому вимоги позову в цій частині  судом першої інстанції було  обґрунтовано задоволено.
Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що правомірність  здійснення перерахунку середньої заробітної плати прямо впливає на повноту призначення пенсії ОСОБА_1 .
Відповідачем по справі не було надано обґрунтованих доводів помилковості суду 1 інстанції  щодо визнання протиправними дій виконавчого комітету на спростування вищевказаного висновку.
 З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає також обґрунтованим висновок суду щодо зобов`язання  Виконавчого комітету   Ізюмської міської ради Харківської області провести перерахунок виплаченої на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2008 року по 21 вересня 2015 року на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області у справі №2005/1595/12 від 18.12.2012 р., яка набрала законної сили на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014 у відповідності (привести у відповідність) до вимог Податкового Кодексу України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, а саме на дату набрання законної сили вказаного судового рішення.
  Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції оскаржуваного рішення.
Також судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.              
19.12.2019 року ОСОБА_1 у своєму відзиві заявив клопотання про винесення окремої ухвали щодо наявності підстав розгляду питання про відповідальність посадових осіб Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області за надання до суду, з метою введення суду в оману,  документів, що містять завідома   недостовірну інформацію та вчиненні службового підроблення, яке полягає у внесенні завідома недостовірної    інформації до звіту про нарахування заробітної плати (доход) застрахованим особам щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове страхування за грудень 2017 року без проведення розрахунку та за відсутності розпорядчих документів.
Згідно зі ст.324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених       статтею 249         цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
Відповідно до ч.1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. 
Так, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.
Реалізація такої процесуальної дії як постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, а рішення про ухвалення такого різновиду ухвал приймається при виявленні таких порушень закону, які вимагають інформування компетентних органів, уповноважених на вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що  адміністративний суд наділений диспозитивним правом постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, чи діяння яких визнаються протиправними.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного суду від 18.11.2019 року по справі № 1340/4560/18.
Колегія суддів зазначає, що заявлене позивачем клопотання, на думку колегії суддів, не містить обґрунтованих та достатніх аргументів, які б давали підстави для постановлення судом апеляційної інстанції окремої ухвали,  а тому  воно не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 року по справі № 520/4647/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Зеленський	
Судді	   	Я.В. П`янова   І.С. Чалий	
Повний текст постанови складено  11.02.2020 року