ПОСТАНОВА
Іменем України

20 грудня 2019 року- 
Київ
справа №191/1060/17 (2-а/191/94/17)
адміністративне провадження №К/9901/24291/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Жука А. В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж. М.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №191/1060/17
за позовом   ОСОБА_1 
до інспектора 4 батальйону 3 роти відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Ніконенка Олександра Юрійовича         
про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.06.2017 (суддя Гречко Ю.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 (постановлену колегією суддів у складі: (суддя-доповідач - Божок Л.А., судді: Лукманова О.М., Дурасова Ю.В),
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до  інспектора 4 батальйону 3 роти відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Ніконенка Олександра Юрійовича, в якому просив: 
- визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 134598 від 20.03.2017;
2. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що постанова інспектора 4 бат. З роти лейтенанта Ніконенко О.Ю. від 20.03.2017, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 1 статті 122 КУпАП за порушення вимог дорожніх знаків у розмірі 255 грн, 00 коп. винесена неправомірно, так як позивач діяв в рамках правил дорожнього руху  України. 
Позивач зазначає, що він 20.03.2017 згідно п 15.14 правил дорожнього руху зробив вимушену зупинку в місці де зупинку заборонено, оскільки при слідуванні на невеликій швидкості у нього заглух двигун автомобіля, що виключає протиправність його дій.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.06.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 позовні вимоги задоволено.
Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 134598 від 20.03.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Закрито провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності      ОСОБА_1  за ч.1 ст.122 КУпАП.
4. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що доказів про те, що позивач порушив вимоги правил дорожнього руху не надано, та винесена у справі постанова не містить посилання на такі докази.
Судами першої та апеляційної інстанцій враховано, що у матеріалах справи наявний товарний чек від 21.03.2017, згідно якого на СТО "Автостиль" проведено чистку дросельного вузла, регулятора холостого ходу транспортного засобу позивача, що підтверджує несправність його автомобіля та свідчить про вимушену стоянку під забороняючим знаком 20.03.2017.
Судом першої інстанції зазначено, що відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи по суті. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзивів на неї
5. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції подало касаційну скаргу на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.06.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017.
6. Касаційна скарга обґрунтована тим, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а закриття провадження по справі за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення суперечить положенням п. 3 ч. 3 ст. 17 КАС України, оскільки право виносити постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП належить органам Національної поліції та належить до дискреційних повноважень останніх.
Крім того, скаржник зазначає, що Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області не надіслано на адресу відповідача процесуальних документів у справі та не повідомлено про дату та час  розгляду справи.
7. Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.
РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.11.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.06.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017.
9. Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали касаційної скарги К/800/19073/16 за правилами пункту 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" цього кодексу.
10. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2018 для розгляду справи № 191/1060/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Шарапа В.М.:, судді: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.
11. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівником секретаріату Касаційного адміністративного суду від 11.06.2019 №705/0/78 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до складу іншої судової палати судді-доповідача  Шарапи В.М.
12. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2019 для розгляду справи № 191/1060/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
13. Ухвалою судді Верховного Суду від 18.12.2019 дану адміністративну справу прийнято до провадження в складі зазначеної колегії та призначено її до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.03.2017 інспектором 4 батальйону 3 роти відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №134598 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.
15. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 20.03.2017 о 13 год. 30 хв. в м. Дніпропетровську на пл. Вокзальна, 1 позивач, керуючи автомобілем, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34. "Зупинка заборонена", чим порушив п.п.8.9. (в) правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.                   
16. Позивачем 21.03.2017 на СТО "Автостиль" у м. Синельникове було виявлено розрегулювання холостого ходу і забруднення дросельного вузла автомобіля, що було відремонтовано.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
17. Конституція України від 28 червня 1996 року
17.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
18. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017)
18.1 Частина 3 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
18.2. Стаття 5.    Законодавство про адміністративне судочинство
1. Адміністративне судочинство здійснюється відповідно до    Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
2. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
18.3 Стаття 11.    Змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
1. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
2. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
18.4. Стаття 71.  Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. 
2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
18.5. Стаття 162. Повноваження суду при вирішенні справи.
<...>
2. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 
1) визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 
2) зобов`язання відповідача вчинити певні дії; 
3) зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 
4) стягнення з відповідача коштів; 
5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 
6) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 
7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 
8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень. 
Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Суд за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.
18.6. Стаття 171^-2.    Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності
1. Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом п`яти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п`ять днів.
19. Кодекс України про адміністративні правопорушення.
19.1 Стаття 7. Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
19.2 Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
19.3 Стаття 245. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
19.4  У частині 1 статті 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
19.5 Стаття 251. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
19.6 Стаття 252. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
19.7 Стаття 222. Органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1-3 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 1 статті 122 КУпАП.
19.8 Згідно вимоги статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається    протокол    уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол    не складається у випадках, передбачених         статтею 258 цього Кодексу.
19.9 Відповідно до частини першої та другої статті 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109,    статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116,    частиною третьою статті 116^-2,частинами першою і    третьою статті 117    (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення),    статтями 118,    119, статтями 134,    135, частинами першою,    другою, третьою і п`ятою    статті 185^-3,     статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження),     статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203^-1,    204^-2,     204^-4     (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.
Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
19.10 Стаття 280. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
19.11 Стаття 283. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
20. Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.
20.1 Пункт 1 та 2 розділу III. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема                  частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
21.  Закон України "Про Національну поліцію".
21.1. Згідно статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Інформація про вмонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
22. Відповідно до вимог статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
23. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
24. Оцінюючи обґрунтованість касаційної скарги в частині неправильного застосування норм матеріального права судами першої та апеляційної інстанцій при прийнятті рішення про скасування постанови відповідача Верховний Суд виходить з такого.
25. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 20.03.2017 о 13.30 год. в м. Дніпропетровську на пл. Вокзальна, 1 позивач, керуючи автомобілем, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34. "Зупинка заборонена", чим порушив п.п. 8.9. (в) правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
26. Скасовуючи постанову відповідача суди попередніх інстанцій виходили з того, що така постанова не відповідала вимогам ст. 283 КУпАП та жодних доказів, які б свідчили про вчинення правопорушення відповідачем не надано. 
27. У матеріалах справи містяться докази несправності автомобіля, що встановлені за результатами обстеження автомобіля позивача на СТО, а саме товарний чек від 21.03.2017, згідно якого проведено чистку дросельного вузла, регулятора холостого ходу автомобіля позивача. 
28. Колегія суддів Верховного Суду з урахуванням вимог ст. 341 КАС України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності об`єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
29. Колегія суддів наголошує, що зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
30. Разом з тим, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії АР № 134598 від 20.03.2017 не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис вчинення адміністративного правопорушення, а тому у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину позивача, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
Подібна правова позиція уже була висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 26.04.2018 (справа №202/2862/17 (2-а/202/143/2017)) та у постанові від 26.04.2018 (справа №200/5590/17(2а/200/669/17)) і колегія суддів Верховного Суду не знаходить підстав для відступлення від такої позиції.
31. Доводи касаційної скарги щодо відсутності повідомлення відповідача про судовий розгляд в суді першої інстанції, що не надало можливості надати докази вчинення позивачем правопорушення колегія суддів Верховного Суду вважає необґрунтованими з огляду на те, що відповідачем не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги відповідача.   
32. Враховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про невідповідність оскаржуваної постанови відповідача вимогам ст. 283 КУпАП, що є підставою для скасування такого рішення відповідача.
33. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню в цій частині виходячи з таких міркувань.
34. Так, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, скасовуючи оскаржувану постанову відповідача закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
35. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 11 КАС України (в редакції до 15.12.2017) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
36. Як вбачається з матеріалів адміністративної справи позивач звернувся до суду на підставі ст. 171-2 КАС України з позовною вимогою про скасування постанови відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності. 
37. Верховний Суд звертає увагу, що позивачем в адміністративному позові не було заявлено позовну вимогу про закриття провадження в адміністративній справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.
38. Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд апеляційний суд, задовольняючи позов, окрім скасування спірної постанови відповідача, закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення, тобто вийшов за межі позовних вимог, без обґрунтування та мотивування необхідності виходу за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України.
39. Оскільки суди попередніх інстанцій за відсутності до того підстав прийняли рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, що не було предметом розгляду у цій справі про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 134598 від 20.03.2017, колегія суддів Верховного Суду доходить до висновку про необхідність скасування судових рішень в частині закриття провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності      ОСОБА_1  за ч.1 ст.122 КУпАП.
40. Враховуючи наведене, Верховний Суд встановив порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення і не погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції, в зв`язку з чим судові рішення в цій частині слід скасувати.
41. Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
42. Відповідно до частини п`ятої частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.
43. Відповідно до частини першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
44. Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.
2. Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року в частині закриття провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності      ОСОБА_1  за ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.
3. В іншій частині Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року залишити - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною не оскаржується. 

...........................
...........................
...........................
Жук А.В
Мартинюк Н.М.
Мельник-Томенко Ж.М.,
Судді Верховного Суду