ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 757/59011/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Сирбул О.Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  28 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Федотова І.В.,
суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 04 грудня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора управління Патрульної поліції у м.Києві лейтенанта поліції Мостєпан Ірини Олегівни про скасування постанови та визнання дій інспектора протиправними, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до інспектора управління Патрульної поліції у м.Києві лейтенанта поліції Мостєпан Ірини Олегівни (далі - відповідач) в якому просив суд визнати протиправними дії інспектора управління Патрульної поліції у м. Києві, лейтенанта поліції Мостєпан Ірини Олегівни та скасувати постанову від 22.11.2018 р. серії ЕАБ №747772 і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою інспектора УПП у м.Києві лейтенанта поліції Мостєпан І.О. серії ЕАВ № 747772 від 22.11.2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови 22.11.2018 року о 15.39 год. ОСОБА_1 транспортним засобом "Nissan", д.н.з. НОМЕР_1 , по бульв. Лесі Українки, 26-Б у м.Києві, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.11, чим порушив п.п. 17.1 ПДР України.
Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними та не погоджуючись з постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. ст. 1 та 13 Закону України «Про Національну поліцію» поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом N 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Аналогічні приписи містяться в Наказі Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року, яким затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та, відхиляє як необґрунтовані доводи позивача про порушення відповідачем порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки лейтенант поліції Мостєпан Ірина Олегівна , при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення діяла на підставі та в межах норм чинного законодавства.
Крім того, посилання позивача на порушення відповідачем п.5 ст.258 КУпАП яке на думку апелянта, полягало у тому, що відповідач зобов`язаний був скласти протокол про адміністративне порушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаною нормою передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до п.17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.
Розділ 5 ПДР України містить визначення (опис) інформаційно - вказівних знаків, так відповідно до п. 5.11 ПДР України «смуга для руху маршрутних транспортних засобів" - смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ч.ч. 2,3 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем надано запис з відеореєстратора, та відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з яких вбачається, що автомобіль "Nissan", д.н.з. НОМЕР_1 позивача стоїть у зоні дії знаку 5.11 ПДР, позивач у салоні автомобіля знаходився сам, пояснював, що здійснив зупинку у зв`язку із поломкою автомобіля, однак на вимогу інспектора, здійснив спробу завести автомобіль, який при вказаних діях виявився справним, що спростовує його власні пояснення.
Доводи позивача, викладені в його поясненнях від 22.11.2018 про те, що останній знаходився біля станції метро "Печерська" як пішохід та вирішив надати технічну допомогу іншому водію, у якого схожий автомобіль на автомобіль позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наданим відеозаписом, будь яких інших осіб, які були причетні до ситуації, що склалася на момент вчинення позивачем правопорушення на місці його вчинення не зафіксовано, а позивачем жодних належних доказів на підтвердження зазначеного ним як до суду першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції не надано.
Таким чином, враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, які жодним чином не спростовані позивачем.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м.Києва від 04 грудня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:          

Судді: