Постанова
Іменем України
 
12 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 372/5269/13-ц
провадження № 61-17578св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,
 
учасники справи:
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,
заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариства «Дельта Банк», ОСОБА_1 , приватний виконавець Трофименко Михайло Михайлович,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,
 
за касаційною скаргою адвоката Базика Олексія Павловича як представника ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року у складі судді Зінченко О. М. та постанову Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Олійника В. І., Суханової Є. М., Таргоній Д. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.Описова частина
Короткий зміст вимог заяви
 
У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду з указаною заявою, в якій просило здійснити заміну сторони  виконавчого провадження.
 
В обґрунтування заявлених вимог посилалося на те, що між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 951/К, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №11129657000.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Обухівський районний суд Київської області ухвалою від 16 квітня 2019 року заяву задовольнив. Замінив вибулого стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 2-99-14 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором                 № 11129657000 про надання споживчого кредиту.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що сторона виконавчого провадження - стягувач ПАТ «Дельта Банк» вибув з виконавчого провадження у зв`язку з передачею ним права вимоги за кредитним договором правонаступнику - ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі правочину. 
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
Київський апеляційний суд постановою від 07 серпня 2019 року ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року залишив без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги, відзиву на неї та їх узагальнені аргументи 
У касаційній скарзі, поданій 27 вересня 2019 року до Верховного Суду,                адвокат Базик О. П. як представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви товариства відмовити.  
Касаційна скарга мотивована тим, що порушення судами першої та апеляційної інстанцій процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права призвело до ухвалення Обухівським районним судом Київської області та Київським апеляційним судом незаконних рішень.
Договір купівлі-продажу майнових прав  від 09 листопада 2018 року № 951/К є нотаріально посвідченим. Однак, до своєї заяви ТОВ «Вердикт Капітал» додає лише витяг з додатку № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав, який підписаний представником за довіреністю ТОВ «Вердикт Капітал»  К. М. Єрмолаєвою.
В договорі купівлі-продажу майнових прав не зазначено про те, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуває права вимоги до боржника, ОСОБА_1 
Витяг з додатку № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав не може бути належним і допустимим доказом, оскільки він не підписаний уповноваженими представниками сторін договору, а також нотаріально не посвідчений.
Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» не довело своє правонаступництво кредитора (ПАТ «Дельта Банк»), а також не довело своє право вимоги до боржника ( ОСОБА_1 ).
У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру Фінансових установ.
Разом з тим, інформація про ТОВ «Вердикт Капітал» не міститься в державному реєстрі фінансових установ та не відноситься до фінансових установ у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», який може надавати фінансові послуги, у тому числі і у формі факторингу.
Заявник просить замінити сторону у цивільній справі на правонаступника (пункт 2 частини першої статті 512 ЦК України). При цьому відсутні вимоги стосовно заміни сторони у цивільній справі на підставі пункту 1 частини першої статті             512 ЦК України.
Прохальна частина заяви ТОВ «Вердикт Капітал» містить вимогу заміни сторони правонаступником, однак не містить вимоги заміни сторони внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Неповне з`ясування обставин по справі, а також порушення норм процесуального права призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а саме не застосування закону, який підлягав застосуванню, та застосування закону, який не підлягав застосуванню.
12 листопада 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «Вердикт Капітал» на касаційну скаргу мотивований тим, що правонаступництво - це ні що інше, як перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого, при цьому, при універсальному правонаступництві до правонаступника (юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше.
Процесуальне правонаступництво це наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах, а тому, при наявності доказів (належних та допустимих) правонаступництва, право заміни сторони виконавчого провадження (стягувача) - є беззаперечним.
ТОВ «Вердикт Капітал» були надані до суду першої інстанції всі необхідні докази, які підтверджують правонаступництво та які ні в якій мірі Боржником не спростовані, а тому, можливо здійснити висновки про те, що касаційна скарга містить загальні формулювання, які не базуються на фактичних обставинах, нормах матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим, касаційні вимоги боржника - задоволенню не підлягають, оскільки, необгрунтовані, більш того, ТОВ «Вердикт Капітал» являється новим кредитором боржника, водночас, первісний кредитор приймає участь при розгляді даної справи та факт правонаступництва їм не заперечується, що додатково підтверджує факт правонаступництва.
 
Порядок заміни кредитора у зобов`язанні визначений в статті 516 ЦК України та здійснюється без згоди боржника, при цьому, встановлено обмеження лише щодо заміни кредитора у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, або смертю.
Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи - ТОВ «Вердикт Капітал», підтверджує статус фінансової установи та підтверджує, що суб`єктний склад договору факторингу відповідає вимогам статті 1079 ЦК України, отже ТОВ «Вердикт Капітал» - виступає фінансовою установою, видом діяльності якої - є надання фінансових послуг (факторинг).
За таких обставин, твердження викладені в касаційній скарзі спростовуються в повній мірі, оскільки необґрунтовані, а тому законні рішення судів скасуванню не підлягають.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року поновлено адвокату                  Базику О. П. як представнику ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Обухівського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з  Обухівського районного суду Київської області.
 
05 листопада 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи встановлені судами 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 січня 2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задоволено. Стягнуто з                    ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 202 831,65 грн заборгованості за кредитним договором № 1129657000, укладеним між сторонами 19 березня            2007 року, та 2 028,23 грн судового збору.
09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал»  укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 951/К, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 11129657000, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» 19 березня 2007 року.
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги адвоката Базика О. П. як представника ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду                    від 07 серпня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм  матеріального 
права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах  касаційної  скарги,  дійшов  висновку,  що  касаційна  скарга  не  підлягає 
задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
 
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
 
Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
 
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
 
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
 
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
 
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
 
За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».
 
До аналогічного висновку дійшов   Верховний Суд у постанові від 08 серпня           2019 року у справі № 334/10744/14-ц, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.
 
Встановивши, що до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 1129657000, укладеним між сторонами 19 березня            2007 року суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви товариства. 
 
У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
 
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
 
В установленому законом порядку договір купівлі-продажу майнових прав                    № 951/К, укладений 09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал»  недійсним не визнаний та презумпція правомірності якого боржником не спростована.
 
Аргументи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судами щодо переходу права вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» за вказаним кредитним договором, які, на думку заявника, встановлені судами неповно і неправильно, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає  касаційну  скаргу  без  задоволення,  а  рішення  без змін, якщо відсутні 
підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги  без  задоволення, а судових рішень без змін. 
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу адвоката Базика Олексія Павловича як представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року  та постанову Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                А. Ю. Зайцев
                                                                                                            
                                                                                                            Є. В. Коротенко
 
                                                                                                            В. П. Курило