ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/1427/17	Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М. 	
Провадження № 22-ц/817/130/20 	Доповідач - Парандюк Т.С.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Парандюк Т.С. 
суддів -  Дикун С. І., Сташків Б. І., 
за участі секретаря -Кантицька О.І.
та сторін -третя особа ОСОБА_1 та її представник адвокат Островська О.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/1427/17 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 листопада 2019 року, ухваленого суддею Грицай К.М., повний текст ухвали складений 13 листопада 2019 року, у справі за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник", заінтересована особа ОСОБА_1 , на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Польного Богдана Михайловича, -

В С Т А Н О В И В:

       у червні 2019 року директор ТзОВ "Домобудівник" Білик П.О. звернувся до суд із скаргою на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Польного Б. М., за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 у якій після уточнення вимог просив: визнати незаконними дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області в частині стягнення з ТзОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 сум ПДФО- 15132,68 грн. та суми військового збору - 1261,05 грн.; 2) визнати незаконними дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС ГУЮ у Тернопільській області в частині безпідставного стягнення коштів з ТзОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 63865,36 грн. на виконання рішення суду у справі № 607/1427/17; 3) зобов`язати головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС ГУЮ у Тернопільській області повернути на рахунок ТзОВ «Домобудівник» грошові кошти у розмірі 88666,13 грн., з яких: 63865, 36 грн. - сума безпідставно стягнутих коштів, ПДФ-15132,68 грн., військовий збір 1261,05грн., виконавчий збір - 8407,04; 4) скасувати Розпорядження № 56841304 від 03.09.2018 року державного виконавця Польного Б.М. про перерахування грошових коштів у сумі 92603,49 на користь ОСОБА_1 . 
       В обґрунтування скарги товариство посилається на те, що 19 липня 2018 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/1427/17 визнано незаконним та скасовано наказ голови комісії з припинення ТзОВ «Домобудівник» №16/05/16-1 від 16 травня 2016 року «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді бухгалтера ТзОВ «Домобудівник» з 16 травня 2016 року; стягнуто із ТзОВ «Домобудівник» в користь ОСОБА_1 заробітну плату з врахуванням індексації за період з 01.10.2015 року у розмірі 20573 грн. 28 коп. з врахуванням установлених законодавством України податків і зборів; стягнуто з ТзОВ «Домобудівник» в користь ОСОБА_1 63497,17 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням установлених законодавством України податків і зборів; стягнуто із ТзОВ «Домобудівник» в користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної шкоди; у решті позовних вимог - відмовлено; стягнуто з ТзОВ «Домобудівник» в користь держави судовий збір в сумі 2250,30 грн.
       10 січня 2019 року Тернопільським апеляційним судом по справі № 607/1427/17 винесено постанову якою з урахуванням ухвали від 28 січня 2019 року та додаткової постанови від 28 січня 2019 року: апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; апеляційну скаргу ТзОВ «Домобудівник» задоволено частково; рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням індексації, компенсації за невикористану відпустку - скасовано; ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до ТзОВ "Домобудівник" про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням індексації - відмовлено; стягнуто з ТзОВ "Домобудівник" в користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в сумі 14554 грн. 18 коп. за вирахуванням обов`язкових зборів і платежів. Стягнуто з ТзОВ "Домобудівник" в користь держави 598 грн. 37 коп. судових витрат. Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 01.03.2019 року у справі №607/1427/17 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Домобудівник» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, індексації, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди: відкрито касаційне провадження. 
       14.05.2019 року ТзОВ «Домобудівник» звернулося до Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області з інформаційним запитом за вих. № 14/05/19, в якому просило надати інформацію про кошти, які стягувались в користь ОСОБА_1 по справі № 607/1427/17 з ТзОВ «Домобудівник». Як вбачається з відповіді Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби: на підставі виконавчого листа № 607/1427/17 від 20.07.2018 року, 25.07.2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП 56841304. Згідно платіжного доручення № 4039 від 03.09.2018 року заборгованість у сумі 84070,45 грн. стягнуто в повному обсязі на користь ОСОБА_1 06.09.2018 року Головним державним виконавцем Польним Б.М. винесено постанову про закриття виконавчого провадження ВП №56841304. 
       З діями державного виконавця по винесенню вищезазначених постанов ТзОВ «Домобудівник» не погоджується, вважає їх незаконними з огляду на наступне. Суд апеляційної інстанції визначив іншу суму, яка підлягає стягненню у розмірі 20205,09 грн., а не 84070,45 грн., як визначено рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. З огляду на це, вважають безпідставним стягнення з ТзОВ «Домобудівник» коштів у розмірі 84070,45 грн., що на 63865,36 грн. перевищує законну суму, встановлену рішенням суду апеляційної інстанції, що набрало законної сили. Крім того, враховуючи, що сума коштів, яка підлягає стягненню менша від фактично перерахованої, а отже виконавчий збір у сумі - 8407,04 грн. стягнутий незаконно і підлягає перерахунку та поверненню ТзОВ "Домобудівник" разом з надмірно стягнутими коштами.
       Крім того, вказує, що ТзОВ « Домобудівник» не має перераховувати на рахунки ДВС додатково суми для виплат і також перераховувати (сплатити) податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, єдиний соціальний внесок окремо на рахунки суб`єкта адміністрування таких платежів, оскільки такі суми включені в кошти, визначені судом. Поряд з тим, державним виконавцем стягнуто на користь ОСОБА_1 усі суми, без віднімання обов`язкових платежів, внаслідок чого ОСОБА_1 отримала додаткове благо. Самостійно ТзОВ «Домобудівник» не могло виконати рішення суду, оскільки було накладено арешт на рахунки, а ОСОБА_1 не зверталась до товариства з виконавчим листом, будучи податковим агентом щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору з доходу у вигляді середньої заробітної плати не приймав участі у таких виплатах та фізично не мав змоги виконати відповідні обов`язки, встановлені Кодексом для платників податків. Тому вважають, що головний державний виконавець Тернопільського міського відділу ДВС ГУ юстиції у Тернопільській області безпідставно стягнув з ТзОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 суму податків і зборів, які мали утримуватись позивачем із коштів, визначених судом, а саме: податок на доходи фізичних осіб 18% х 84070,45 грн. = 15132,68 грн., військовий збір 1,5% х 84070,45 грн. =1261,05 грн.
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 листопада 2019 року у задоволені скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник", заінтересована особа ОСОБА_1 , на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Польного Богдана Михайловича - відмовлено.
       Не погодившись з зазначеною ухвалою, ТзОВ "Домобудівник" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд її скасувати, скаргу на дії ДВС задовольнити. 
       В обґрунтування апеляційної скарги ТзОВ "Домобудівник" зазначив, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, що із резолютивної частини рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 липня 2018 року прямо не випливає, що вищезазначені суми стягнуті без віднімання податків та зборів, а відповідачем не надано доказів, що сума заробітної плати яка була взята судом для розрахунку середнього заробітку була визначена без відрахування сум податків та зборів.
       У постанові ВС від 18 липня 2018 року у справі № 359/10023/16-ц суд дійшов висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, розраховують без віднімання сум податків і зборів.
       Так, суд не повинен розраховувати розмір податків, що підлягають утриманню, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника.
       Таким чином, суми визначені Тернопільським міськрайонним судом у справі №607/1427/17 без відрахування податків та зборів, що повністю узгоджується з Постановою ВС від 18 липня 2018 року.
       Також при винесені рішення та обчислені сум суд керувався Порядком обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 лютого 1995 року № 100, відповідно до п. 3 Розділу ІІІ якого усі виплати (в тому числі і заробітна плата) включаються до розрахунку середньої заробітної плати в тому розмірі, у якому їх нараховано, без виключення сум відрахування на податки.
       ТзОВ "Домобудівник" зазначив, що самостійно виконати рішення суду від 19 липня 2018 року не мало змоги, з огляду на те, що виконавчою службою було накладено арешти на рахунки суб`єкта господарювання.
       Тому твердження суду, що скаржником не доведено, що при виконанні рішення суду роботодавцем неможливо було здійснити нарахування податків та зборів у зв`язку з арештом рахунків, спростовується вищенаведеним.
       З призначеної судом суми не було відраховано податків та зборів, внаслідок чого такі платежі, безпідставно виплачені ОСОБА_1 , в той же час як повинні бути перераховані на рахунок податкового органу або повернуті боржнику.
       Така ситуація призводить до незаконного накладення на ТзОВ "Домобудівник" подвійного оподаткування. Так, покладення додаткових зобов`язань із сплати податку становить втручання в майнові права ТзОВ "Домобудівник" у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Такої ж позиції дотримується ЄСПЛ у справі "Щокін проти України".
       Також суд не надав належної оцінки тому, що 10 січня 2019 року Тернопільським апеляційним судом по справі № 607/1427/17 винесено постанову якою з урахуванням ухвали від 28 січня 2019 року та додаткової постанови від 28 січня 2019 року стягнуто з ТзОВ "Домобудівник" в користь ОСОБА_1 5650,01 грн. компенсації за невикористану відпустку та 14554,18 грн. за вирахуванням обов`язкових зборів і платежів, невиплачену заробітну плату з врахуванням індексації.
       Отже, суд апеляційної інстанції визначив суму, яка підлягає стягненню у розмірі 20205,09 грн., а не 84070,45 грн., як визначено рішенням Тернопільського міськрайонного суду.
       З огляду на це, вважаємо безпідставним стягнення з ТзОВ "Домобудівник" коштів у розмірі 84070,45 грн., що на 63865,36 грн. перевищує законну суму, встановлену рішенням суду апеляційної інстанції, що набрало законної сили.
       Крім того, враховуючи, що сума коштів, яка підлягає стягненню менша від фактично перерахованої, а отже виконавчий збір у сумі 8407,04 грн. стягнутий незаконно і підлягає перерахунку та поверненню ТзОВ "Домобудівник" разом із надмірно стягнутими коштами.
        ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу ТзОВ "Домобудівник" у якому зазначила, що головний державний виконавець Тернопільського міського відділу ДВС Головного управління юстиції у Тернопільській області Польний Б.М. при примусовому виконанні рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19.07.2018 року у справі №607/1427/17 діяв в строки та в межах повноважень, визначених Законом України "Про виконавче провадження".
       ТзОВ "Домобудівник" не оскаржувало постанову про закінчення виконавчого провадження № 56841304 від 06.09.2018 року, і вказана постанова не скасована.
       Щодо оподаткування доходів фізичних осіб то тут можна зазначити наступне, що податковий кодекс України не встановлює обов`язку державного виконавця стягувати чи відраховувати податки і збори із суми стягнення, зазначеної у виконавчому листі. Натомість, справляння і сплата прибуткового податку з працівників є обов`язком роботодавця.
       ТзОВ "Домобудівник" не довів факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 грошових коштів, які були виплатою при виконанні рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.07.2018 року у справі №607/1427/17 так і не доведено наявності рахункової помилки.
       У судове засідання представники ТзОВ "Домобудівник", ДВС Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать підписи та телефонограма. 
       У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
       Третя особа ОСОБА_1 та її адвокат Островська О,Н. апеляційну скаргу не визнали, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, посилаючись на відзив.
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
       Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
       Судом встановлено, що 19 липня 2018 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області справа № 607/1427/17, визнано незаконним та скасовано наказ голови комісії з припинення ТзОВ «Домобудівник» №16/05/16-1 від 16 травня 2016 року «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді бухгалтера ТзОВ «Домобудівник» з 16 травня 2016 року; стягнуто з ТзОВ «Домобудівник» в користь ОСОБА_1 63497,17 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 травня 2016 року по 19 липня 2018 року з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів; стягнуто із ТзОВ «Домобудівник» в користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату з врахуванням індексації за період з 01.10.2015 року по 16.05.2016 року у розмірі 20573 грн. 28 коп. з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів; стягнуто із ТзОВ «Домобудівник» в користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної шкоди; у решті позовних вимог - відмовлено; стягнуто з ТзОВ «Домобудівник» в користь держави судовий збір в сумі 2250,30 грн.
       10.09.2018 року ухвалою апеляційного суду Тернопільської області провадження № 22-ц/789/952/18 (справа № 607/1427/17) поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року та відкрито апеляційне провадження.
       10 січня 2019 року Тернопільським апеляційним судом по справі № 607/1427/17 винесено постанову якою з урахуванням ухвали від 28 січня 2019 року та додаткової постанови від 28 січня 2019 року: апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; апеляційну скаргу ТзОВ «Домобудівник» задоволено частково; рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням індексації, компенсації за невикористану відпустку - скасовано; ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до ТзОВ "Домобудівник" про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням індексації - відмовлено; Позов ОСОБА_1 до ТзОВ "Домобудівник" про стягнення компенсації за невикористану відпустку - задоволено. Стягнуто з ТзОВ "Домобудівник" в користь ОСОБА_1 5650 грн. 91 коп. компенсації за невикористану відпустку. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01.10.2015 року до часу звільнення (16.05.2016 року) з урахуванням індексації - змінено. Стягнуто з ТзОВ "Домобудівник" в користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату з врахуванням індексації в сумі 14554,18 грн. за вирахуванням обов`язкових зборів і платежів. Стягнуто з ТзОВ "Домобудівник" в користь держави 598 грн. 37 коп. судових витрат; з ОСОБА_1 в користь держави 2366,72 грн. судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТзОВ "Домобудівник" 959,94 грн. судових витрат.
       Відповідно до положень п. 9 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість виконання судових рішень.
       Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість, яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
       В порядку розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», ст. 447 ЦПК України, передбачено право сторін виконавчого провадження звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
       Згідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень- сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться у межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом та іншими нормативно-правовими актами.
       Відповідно до п. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
        25.07.2018 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Дармограй С.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56841304 на підставі виконавчого листа № 607/1427/17 від 20.07.2018 року.
       16.08.2018 року державним виконавцем Дармограй С.С. винесено постанову про арешт коштів боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах (ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження").
       30.08.2018 року державним виконавцем надіслано в банківську установу «Укргазбанк» платіжну вимогу № 138 від 30.08.2018 року щодо списання коштів на загальну суму 500000,00 грн. 
       Згідно ЗВП № 56854469 03.09.2018 року державним виконавцем здійснено розподіл коштів 84070,45 грн. на користь стягувачки ОСОБА_1 , яка вказана у виконавчому документі № 607/3509/17 та 10 % - 8407,04 грн (ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження").
       Постановою про стягнення виконавчого збору від 03.09.2018 року ВП № 56841304 постановлено стягнути з боржника ТзОВ «Домобудівник» на користь стягувача Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області виконавчий збір у розмірі 8407,04 грн.
       03.09.2018 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Польним Б.М. винесено постанову ВП № 56841304 про стягнення з боржника ТзОВ «Домобудівник» на користь стягувача Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області витрат виконавчого провадження, а саме: витрати на проведення виконавчих дій в сумі 51,00 грн.
       Згідно розпорядження державного виконавця Польного Б.М. № 56841304 від 03.09.2018 року, грошові кошти у сумі 92603,49 грн., що надійшли 31.08.2018 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 607/1427/17, виданого 20.07.2018 року, необхідно перерахувати 84070,45 грн. на користь ОСОБА_1 та 8407,04 грн. виконавчого збору.
       06.09.2018 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем Польним Б.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56841304, яка товариством не оскаржувалась, а також під час виконання рішення суду працівником ДВС товариство не проявляло жодної ініціативи.
       Постановою про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження від 06.09.2018 року ВП № 56841304, постановлено вивести виконавче провадження ВН № 56841304 з примусового виконання із зведеного виконавчого провадження № 56854469, яке веде ТМВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області.
       Таким чином, головний державний виконавець ГУЮ в Тернопільській області Польовий Б.М., виконуючи рішення Тернопільського міськрайонного від 19.07.2018 року, діяв в межах своїх повноважень та строках, визначених Законом України "Про виконавче провадження".
       Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що судом невірно визначено середній заробіток ОСОБА_1 , оскільки суд вірно керувався постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 05 лютого 1995 року, враховуючи її заробітну плату за останні два місяці перед звільненням: серпень 2015 року -2629,41 грн та вересень 2015 року - 2300 грн, інших відомостей товариство не надало і не спростувало.
       Отже, даних, що сума заробітної плати ОСОБА_1 , яка була взята судом для розрахунку середнього заробітку, була визначена без відрахування сум податку та зборів, матеріали справи не містять та товариством не надано відповідних доказів.
       Голослівними є посилання апелянта на неправильне перерахування ОСОБА_1 коштів в сумі 88666,13 грн, з яких: 63865,36 грн сума безпідставно стягнутих коштів, ПДФ- 15132,68 грн, військовий збір- 1261,05 грн та 8407,04 грн, оскільки Податковий кодекс України - пункт 14 статті 14 та пункт 164.2 статті 164 - не встановлює обов`язку державного виконавця стягувати чи відраховувати податки чи збори із суми стягнення, зазначеної у виконавчому листі, так як це обов`язок роботодавця, тобто товариства, що підтверджується листом від 12.10.2018 року за № 12/10/18/2. Крім того, державний виконавець позбавлений можливості змінювати вказані у рішенні суду суми, що підлягають стягненню, так як оскільки діяльність виконавця врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" та останній не є податковим агентом (стаття 168 ПК України).
       Не заслуговують на увагу посилання апелянта на незаконність стягнення державним виконавцем виконавчого збору в сумі 8407,04 грн, оскільки він діяв в межах ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження".
       З таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо правомірності дій державного виконавця стосовно виконання судового рішення в межах суми зазначеної у виконавчому документі є правильним, оскільки надмірна сплата коштів боржником сталася не з вини державного виконавця, чим спростовано доводи апеляційної скарги. Тому відсутні підстави для задоволення скарги на дії державного виконавця та відшкодування зайво сплачених сум саме за рахунок ДВС.
       Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив законне судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.
       Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, а також враховуючи додержання судом норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваного рішення, дане рішення підлягає залишенню без змін.
       Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -
       
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" - залишити без задоволення.
       Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 листопада 2019 року залишити без зміни.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 30 січня 2020 року.

Головуюча                                                                        Т.С. Парандюк

Судді:                                                                         С.І. Дикун

                                                                               Б.І. Сташків