ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 643/19907/19
Провадження № 22-ц/818/1590/20
05 лютого 2020 року        
м.Харків
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Овсяннікової А.І.
суддів             - Коваленко І.П., Сащенко І.С.
за участю секретаря – Чабан А.В.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2019 року у складі судді  Мельнікової І.Д.. по справі  № 643/19907/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна подружжя та визнання права власності на частину майна, -
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна подружжя та визнання права власності на частину майна.
09 грудня 2019 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову.
В обґрунтування заяви зазначив, що ним пред`явлено позов про поділ майна подружжя. У телефонних розмовах відповідач неодноразово погрожувала здійснити відчуження квартири з метою уникнення її поділу.
Відчуження спірного майна значно утруднить виконання рішення суду.
Просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно квартири АДРЕСА_1 .
Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що заявником не додано доказів щодо наміру відповідача здійснити відчуження спірної квартири, а тому підстав для задоволення заяви не вбачається.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву.
При поданні заяви про забезпечення позову ним було доведено, що між сторонами дійсно виник спір та відповідач може вчинити дії, які потягнуть за собою не виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Накладення заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно квартири відповідає вимогам закону та є доцільним та співмірним.
Колегія суддів, вислухав суддю – доповідача, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з тих обставин, що підстав заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна не вбачається.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Згідно із пунктом 5 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні бути реалізовані лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
ОСОБА_1 пред`явлено позов про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна подружжя та визнання права власності на частину майна.
Враховуючи, що спір стосується нерухомого майна, а саме права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , то невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду.
Щодо співмірності вжиття заходів забезпечення позову, то суд виходить з того, що заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій стосується лише обмеження правомочності щодо розпорядження майна. Відповідач не позбавлена можливості володіти та користуватись спірним майном, проживати в квартирі, а тому вважати що такі заході є суттєвим порушенням прав власника та не є співмірними- не можна. 
Враховуючи, що між сторонами існує спір про право власності, заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.
Ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової про задоволення заяви.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379, 381-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 – задовольнити.
Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2019 року – скасувати.
Постановити нову ухвалу.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.
Заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 1330439663101, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 19 серпня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К.В. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 12 лютого 2020 року.
Головуючий –                                                                        А.І. Овсяннікова
Судді:                                                                                        І.П. Коваленко
                                                                                               І.С. Сащенко