ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/15564/19                                                                             Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 лютого 2020 року                                                                       м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду       м. Києва від 28.10.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд» до   Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
   ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд» звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві, Державної фіскальної служби України, в якому просило:
-          визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування   в Єдиному реєстрі податкових накладних   або відмову в такій реєстрації від 21 травня 2019 року за № 1167652/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної   № 3 від 10.07.2018 в ЄРПН;
-          визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування   в Єдиному реєстрі податкових накладних   або відмову в такій реєстрації від 21 травня 2019 року за № 1167656/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної   № 11 від 31.07.2018 в ЄРПН;
-          визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування   в Єдиному реєстрі податкових накладних   або відмову в такій реєстрації від 23 травня 2019 року за № 1169555/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної   № 13 від 10.08.2018 в ЄРПН;
-          зобов`язати Державну фіскальну службу України   зареєструвати податкову накладну № 3 від 10.07.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд» в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання - 20 липня 2018 року;
-          зобов`язати Державну фіскальну службу України   зареєструвати податкову накладну № 11 від 31.07.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд» в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання - 09 серпня 2018 року;
-          зобов`язати Державну фіскальну службу України   зареєструвати податкову накладну № 13 від 10.08.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд» в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання - 31 серпня   2018 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.10.2019 адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308  КАС України,  справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01 червня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський БКК» укладено договір на перевезення вантажів    № 01-01/06/18, за умовами якого, ТОВ «Солом Трейд» взяло на себе зобов`язання, в порядку та на умовах визначених договором, доставити автомобільним транспортом довірені          ТОВ «Київський БКК» хлібобулочні вироби, кондитерські вироби, сухарно-бараночні вироби, іншу продукцію, яка зазначається в товарно-транспортних документах з місця відправлення до місця (пункту) призначення (відвантаження), і видати вантаж уповноваженій па отримання особі (вантажоодержувачу), а ТОВ «Київський БКК» бере на себе зобов`язання сплатити плату за перевезення вантажу.
Крім того, сторони у п. 1.2 договору погодили, що ТОВ «Солом Трейд» надає                        ТОВ «Київський БКК» пов`язані із перевезенням вантажу послуги із транспортного експедирування.
Згідно п. 3.2 договору, за результатами здійснених перевезень ТОВ «Солом Трейд» в кінці кожної декади (10 календарних днів) впродовж 2 (двох) робочих днів складає в двох примірниках акт наданих послуг і передає їх для підписання ТОВ «Київський БКК», але не пізніше 5-го числа наступного місяця за звітним. Погоджений сторонами акт наданих послуг є підставою для оплати ТОВ «Київський БКК» наданих йому послуг. ТОВ «Київський БКК» зобов`язаний оплатити виставлений рахунок впродовж 10 (десяти) банківських днів.
На виконання умов договору, позивачем надані послуги у липні 2018 року за результатами яких, зокрема, було складено та погоджено акт наданих послуг № 4 від 10.07.2018 на загальну суму 373032,00 грн. (у т.ч. ПДВ 62172,00 грн.).
На виконання вимог Податкового кодексу України, ТОВ «Солом Трейд» складено податкову накладну № 3 від 10.07.2018 на загальну суму 373032,00 грн. (у т.ч. ПДВ 621.72,00 грн.).
20 липня 2018 року, ТОВ «Солом Трейд» вищевказану податкову накладну було направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстраційний номер документу - 9150116733. 
Також, на виконання умов договору, ТОВ «Солом Трейд» надані послуги у липні 2018 року за результатами яких, зокрема, складено та погоджено акт наданих послуг № 6 від 31.07.2018 року на загальну суму 357948,00 грн. (у т.ч. ПДВ 59658,00 гри.).
На виконання вимог Податкового кодексу України, ТОВ «Солом Трейд» складено податкову накладну № 11 від 31.07.2018 на загальну суму 357948,00 грн. (у т.ч. ПДВ 59658,00 грн.).
09 серпня 2018 року, ТОВ «СОЛОМ ТРЕЙД» вищевказану податкову накладну направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстраційний номер документу - 9150116733.
Крім того, на виконання умов договору, ТОВ «Солом Трейд» надані послуги у серпні 2018 року за результатами яких, зокрема, було складено та погоджено: акт наданих послуг     № 441-м від 10.08.2018 на загальну суму 14016,00 грн. (у т.ч. ПДВ 2336,00 гри.); акт наданих послуг № 442-м від 10.08.2018 на загальну суму 279612, 00грн. (у т.ч. ПДВ 46602,00 грн.); акт наданих послуг № 443-м від 10.08.2018 на загальну суму 72851,81 гри. (у т.ч. ПДВ 12.141,97 грн.);
На виконання вимог Податкового кодексу України, ТОВ «СОЛОМ ТРЕЙД» складено зведену податкову накладну № 13 від 10.08.2018 на загальну суму 366479,81 грн. (у т.ч. ПДВ 61079,97грн.).
31 серпня 2018 року, ТОВ «Солом Трейд» вищевказану податкову накладну направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстраційний номер документу - 9184862166.
Згідно отриманих квитанцій від 20.07.2018, від 09.08.2018 та від 31.08.2018, документ прийнято, реєстрація зупинена. Підставою для зупинення реєстрації податкової накладної стали "виявлені помилки", а саме: відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам п. 2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податків. ПН/РК відповідає вимогам п.п.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Також, було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН".
Товариством з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд» надіслано контролюючому органу повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинена від 17.05.2019      № 11 та від 21.05.2019 № 12. А також копії документів, на підтвердження правомірності формування позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість в загальній кількості по двом повідомленням - 15 додатків.
Рішеннями від 21.05.2019 № 1167652/41139387, № 1167656/41139387 та від 23.05.2019            № 1169555/41139387 позивачу було відмовлено в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних від 10.07.2018  №3, від 31.07.2018 № 11 та від 10.08.2018 № 13 з тих підстав, що товариством не надано копій наступних документів: первинних документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.
При цьому, у формі рішення контролюючого органу зазначено, що ненадані документи необхідно підкреслити, однак, відповідачем не було конкретно визначено, які саме з перерахованих документів не було надано та не підкреслено такі.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Солом Трейд» подано скарги на рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві про відмову в реєстрації податкових накладних від 10.07.2018 № 3, від 31.07.2018 № 11 та від 10.08.2018 № 13 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Рішеннями Комісії з питань розгляду скарг, скарги залишено без задоволення, а рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві - без змін.
Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у прийнятті податкових накладних, ТОВ «Солом Трейд» звернулось до суду за захистом свої прав.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позивачем по вказаних господарським операціям до контролюючого органу надіслано копії первинних документів, що підтверджують реальність господарської операції, проте, відповідач обмежився лише загальною оцінкою наданих позивачем документів, не встановивши конкретно, які саме документи не подані і що вони мали б підтвердити або спростувати. Крім того, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, під час розгляду справи не довів наявності підстав для відмови у реєстрації податкових накладних.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно з нормами п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Пунктом 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
З 01.01.2017 набули чинності зміни до Податкового кодексу України, якими запроваджено новий механізм електронного адміністрування податку на додану вартість за умов проведення аналізу та здійснення управління ризиками з метою визначення форм і обсягів митного та податкового контролю (Закон № 1797-VIII від 21.12.2016 року).
Згідно з положеннями пунктом 20.2 статті 20 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
Під час розгляду даного спору по суті в суді першої інстанції було досліджено, що реєстрація податкових накладних від 10.07.2018 № 3, від 31.07.2018 № 11 та від 10.08.2018 № 13 зупинена, у зв`язку з відповідність податкової накладної вимогам підпункту 1.6 пункту 1 "Критеріїв ризиковості платника податків".
Відповідно до п. п. 1.6 п. 1 "Критеріїв ризиковості платника податків", комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту         16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту         49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту         16.1         статті         16         та пункту   46.2 статті  46 Податкового кодексу України; наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.
Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв.
Ризиковість платника податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв.
Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.
Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації.
У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.
У той же час, відповідно до пункту 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
Отже, аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що рішення Комісії контролюючого органу повинно містити, як чітку підставу для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, так і чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.
Відповідно, визначення відповідачем у квитанції конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому  платником податків відповідних документів.
Так, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.
Також, зі змісту квитанцій видно, що фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних відповідно до п. п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України. 
Слід зазначити, що контролюючий орган під час розгляду справи не зміг пояснити обставини, на підставі яких дійшов висновку про відповідність податкових накладних критеріям ризиковості платника податку і не довів правомірність зупинення їх реєстрації. 
З матеріалів справи убачається, що, на виконання п. п. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 ПК України, товариство направило до фіскальної служби повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація яких зупинена. 
Слід зазначити, що подати контролюючому органу документи, достатні для реєстрації податкової накладної, є обов`язком платника податку. Зміст та обсяг поданих первинних та інших документів для висновку про їх достатність для реєстрації податкової накладної, повинен узгоджуватись зі змістом та характером господарської операції та свідчити про її фактичне виконання. Сама по собі наявність господарських та/або цивільних договорів між учасниками фінансово-господарських операцій, не опосередкованих сукупністю первинних документів, що підтверджують фактичний рух товарів/послуг і коштів у процесі їх здійснення, не свідчить про реальність відповідних фінансово-господарських операцій і не може бути підставою для реєстрації податкової накладної, яка відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків.
Так, позивачем були надані необхідні документи, що пропонувались для надання податковим органом, проте з рішень про відмову в реєстрації податкових накладних не зрозуміло, чому саме було прийнято такі  рішення, зважаючи на відсутність зазначення конкретного документа, якого не вистачає або який складено з порушеннями та не приймається фіскальним органом до уваги.
В порушення наведених вимог законодавства, рішення відповідача від 21.05.2019                    № 1167652/41139387, № 1167656/41139387 та від 23.05.2019 № 1169555/41139387 містить лише загальні твердження про їх ненадання, без конкретизації (підкреслення) конкретного переліку документів, які, на думку Комісії, не надані. У квитанціях від 20.07.2018, від 09.08.2018 та від 31.08.2018, відповідач в особі ГУ ДФС у м. Києві лише запропонував надати пояснення та/або копії документів, "достатні для прийняття рішень про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН", однак, не вказав конкретних документів, яких не вистачає;  вказані рішення не містять чіткого визначення підстав для відмови в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а комісією ГУ ДФС у м. Києві лише проставлено відмітки навпроти процитованих підстав для відмови без підкреслення необхідних документів, як передбачено у бланку оскаржуваних рішень.
У той же час, важливо розуміти, що головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами владних повноважень, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, настанов для їх розв`язання що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Тобто, рішення фіскального органу не відповідає наведеним вище вимогам щодо чіткості та зрозумілості, та породжують їх неоднозначне трактування, що, у свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати волевиявлення суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.
Крім того, колегія суддів вважає цілком обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що в даній справі суд не має надавати оцінку реальності здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом, на підставі яких складені податкові накладні, оскільки дане питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані рішення відповідача є протиправними, оскільки їх зміст не дає чіткого розуміння обставин, за яких було прийняте негативні для платника податку рішення. Про дотримання контролюючим органом вимог обґрунтованості під час прийняття відповідного акта індивідуальної дії свідчитиме належна мотивація його висновку, зокрема, зі встановленням обставин, що мають значення для реєстрації податкової накладної, а також, за умови посилання на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення. І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, за яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм належну правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення.
У контексті вищенаведеного, колегія суддів зауважує, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. При цьому, здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок, як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.
Аналогічна правова позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року по справі № 822/1817/18, від 21 травня 2019 року по справі           № 0940/1240/18.
На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, суб`єктом владних повноважень не було зазначено та вказано товариству на те, яких саме документів не надано (які не були прийняті до уваги, з яких підстав), а також яких саме документів не вистачає чи яку іншу інформацію необхідно надати для реєстрації податкової накладної, зважаючи на бажання товариства надати всі необідні документи та, як наслідок, зареєструвати податкову накладну.
Щодо посилань апелянта на те, що позивачем не було надано свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, санітарних паспортів на транспортні засоби та санітарних книжок для водіїв, інформації щодо розрахунку вартості авто послуг, регістри бухгалтерського обліку, що не дало можливості підтвердити реальність господарських операцій, згідно яких виписано податкові накладні, колегія суддів зазначені доводи контролюючого органу не приймає до уваги, оскільки останні не були покладені в основу оскаржуваних рішень та в них не відображені. (а.с. 164-166)
Слід констатувати, що апеляційна скарга не містить зазначення у чому саме полягає порушення норм матеріального права при прийнятті судом оскаржуваного рішення та не дає підстав для його скасування.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обгрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.                    
Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,
        
          П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва    від 28.10.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                                         О.М. Ганечко

Судді                                                                                                                        В.В. Кузьменко

                                                                                                              О.І. Шурко