ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2403/20 Справа № 206/1501/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кушнірчук Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
               головуючого - судді Демченко Е.Л.
               суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.
               при секретарі — Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року по справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю “Виробниче-комерційне підприємство “Бід”, треті особи — Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєва Анастасія Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, рішення загальних зборів, акту прийому-передачі, скасування записів про державну реєстрацію права власності та зобов`язання звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівель, -

в с т а н о в и л а:

       У березні 2019 року Дніпровська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю “Виробниче-комерційне підприємство “Бід” (далі — ТОВ “ВКП “Бід”) про визнання недійсним договору купівлі-продажу, рішення загальних зборів, акту прийому-передачі, скасування записів про державну реєстрацію права власності та зобов`язання звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівель, мотивуючи його тим, що земельна ділянка, на якій розташовано нерухоме майно по  АДРЕСА_1 , належить територіальній громаді м.Дніпро, в особі Дніпровської міської ради, та віднесена до земель комунальної власності, актом обстеження земельної ділянки від 17 травня 2016 року №2 встановлено, що «за адресою:  АДРЕСА_1  знаходиться підприємство ТОВ «ВКП «БІД». 
       Зазначали, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2016 було визнано право власності ОСОБА_1 на виробничу будівлю літ.А-1, загальна площа 333,0 кв.м, виробничу будівлю літ.М-1, загальна площа 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,X, розташовані по АДРЕСА_1 . Визнано право власності ОСОБА_1 на виробничу будівлю літ.А-1, загальна площа 333,0 кв.м, виробничу будівлю літ.М-1, загальна площа 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,X, розташовані по АДРЕСА_1 таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом. На підставі зазначеного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. (далі — ПН ДМНО Арсеньєвою ОСОБА_3 .А ОСОБА_4 ) зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на зазначене нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1139452612101, номер запису про право власності 18423262.
       20 березня 2017 року за договором купівлі-продажу, що посвідчений ПН ДМНО  Арсеньєвою А.А.,  ОСОБА_1  продав ОСОБА_2  виробничі будівлі, які розташовані в АДРЕСА_1 , та за останнім було зареєстроване право власності в реєстрі за номером 19515384. 
       Вказували, що на загальних зборах учасників ТОВ «ВКП «Бід» прийнято рішення про формування статутного капіталу та сплати таким чином:  ОСОБА_2  в рахунок сплати своєї частки у статутному капіталі вніс виробничі будівлі, розташовані в  АДРЕСА_1 , загальною вартістю 149 435 грн., а саме: виробничу будівлю Л.-1, загальною площею 333,0 кв.м, виробничу будівлю М.-l, загальною площею 68,0 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,X, що оформлено протоколом загальних зборів ТОВ «ВКП «Бід» №5 від 29 березня 2017 року, та відповідно до акту прийому-передачі нерухомого майна учасником у власність ТОВ «ВКП «Бід» від 05 квітня 2017 року, з метою формування статутного капіталу ТОВ «ВКП «Бід», учасник ОСОБА_2  передав у власність товариству виробничі будівлі на загальну суму            149 435  грн., що розташовані в АДРЕСА_1 , а саме: виробничу будівлю літ.Л-1, загальною площею      333,0 кв.м, та виробничу будівлю літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,X. На підставі протоколу №5 загальних зборів учасників ТВО «ВКП «Бід» та акту прийому-передачі нерухомого майна учасником у власність ТОВ  «ВКП «Бід» від 05 квітня 2017 року  в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ  «ВКП «Бід» зареєстровано  ОСОБА_5   право власності на зазначене нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1139452612101, номер запису про право власності 19890967, та на теперішній час право власності на вказаний об`єкт зареєстровано за ТОВ  «ВКП «Бід». 
       Посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2016 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності та в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 000,00 грн. скасовано. У задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності відмовлено, а отже ОСОБА_1 не набув право власності на виробничу будівлю літ.Л-1, загальною площею 333,0 кв.м, та виробничу будівлю літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,X та не мав права розпорядження ними, а тому просили суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу виробничої будівлі літ.Л-1, загальною площею 333,0 кв.м та виробничі будівлі літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,Х у АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20 березня 2017 року, посвідчений ПН ДМНО Арсеньєвою А.А. та зареєстрований в реєстрі за номером 834; визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ “ВКП “Бід” від 29 березня 2017 року, оформлене протоколом №5, в частині прийняття рішення про внесення громадянином України ОСОБА_2 в рахунок сплати своєї частки у статутному капіталі товариства виробничих будівель, які розташовані в АДРЕСА_1 , загальною вартістю 149 435,00 грн., а саме: виробничої будівлі літ.Л-1, загальною площею 333,0 кв.м, виробничі будівлі літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,Х; визнати недійсним акт прийому-передачі нерухомого майна учасником у власність ТОВ “ВКП “Бід” від 05 квітня 2017 року, яким ОСОБА_2 передав у власність ТОВ “ВКП “Бід”, а останнє прийняло у власність виробничі будівлі на загальну суму 149 435 грн., що розташовані в АДРЕСА_1 , а саме: виробничої будівлі літ.Л-1, загальною площею 333,0 кв.м, виробничі будівлі літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,Х; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про право власності за ОСОБА_1 №18423262 від 29 грудня 2016 року, внесений ПН ДМНО Ричка Ю.О.; запис про право власності за ОСОБА_2 №19515384 від 20 березня 2017 року, внесений ПН ДМНО Арсеньєвою А.А.; запис про право власності за ТОВ “ВКП “Бід” №19890967 від 05 квітня 2017 року, внесений ПН ДМНО Арсеньєвою А.А., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1139452612101, що розташоване в АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку територіальній громаді м.Дніпро, в особі Дніпровської міської ради, що розташована в м.Дніпро вул.Липова, будинок №10, привівши її у придатний для використання стан, шляхом знесення самочинно побудованих: виробничої будівлі літ.Л-1, загальною площею 333,0 кв.м, виробничі будівлі літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,Х. 
       Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року в задоволенні позову Дніпровської міської ради відмовлено. 
       В апеляційній скарзі позивач Дніпровська міська рада, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення їхніх позовних вимог. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив дійсних обставин справи, не взяв до уваги, що вони надали докази порушення прав громади міста Дніпро, висновок про відсутність порушення прав Дніпровської міської ради спірним договором купівлі-продажу від 20 березня 2017 року є хибним, оскаржуваний ними акт прийому-передачі та протокол №5 є правочином в розумінні статті 202 ЦК України. Крім того, ТОВ “ВКП “Бід” було надіслано лист, в якому вказано про те, що проект рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 буде підготовлений за умови надання відповідних графічних матеріалів. 
       14 січня 2020 року від відповідача ТОВ “ВКП “Бід” надійшов відзив на апеляційну скаргу Дніпровської міської ради, в якому вони, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, наполягаючи на тому, що право власності на нерухоме майно вони набули на законних підставах.         
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
       Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.
       Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду у повній мірі не відповідає з огляду на таке.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та визнано право власності ОСОБА_1 на виробничу будівлю літ.А-1, загальна площа 333,0 кв.м, виробничу будівлю літ.М-1, загальна площа 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,X, розташовані по АДРЕСА_1 . Визнано право власності ОСОБА_1 на виробничу будівлю літ.А-1, загальна площа 333,0 кв.м, виробничу будівлю літ.М-1, загальна площа 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,X, розташовані по АДРЕСА_1 таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом (а.с.10-12).
       Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2016 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності та в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 000,00 грн. скасовано. У задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності відмовлено (а.с.13-17).
       Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства групи по самоврядному контролю за використанням та охороною земель від 17 травня 2016 року №2, складеного Самарською районною У місті Дніпрі ради, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться підприємство ТОВ «ВКП « АДРЕСА_2 » (а.с.18).
       Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 29 грудня 2016 року ПН ДМНО Ричкою ОСОБА_8 на підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2016 року (справа №200/20363/16-ц) за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: виробничу будівлю літ.Л-1, загальною площею 333,0 кв.м; виробничу будівлю літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р, С,Т,У,Ф,X, які розташовані в АДРЕСА_1 .
       Приватним нотаріусом ДМНО Арсеньєвою А.А., на підставі договору купівлі–продажу серії та номер 834 від 20 березня 2017 року, прийнято рішення від 20 березня 2017 року про державну реєстрацію права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_2 . 
       На загальних зборах учасників ТОВ «ВКП «Бід» прийнято рішення про формування статутного капіталу та сплати таким чином: громадянин України ОСОБА_2 в рахунок сплати своєї частки у статутному капіталі товариства вніс виробничі будівлі, розташовані в АДРЕСА_1 , загальною вартістю 149 435 грн., а саме: виробничу будівлю Л.-1, загальною площею 333,0 кв.м, виробничу будівлю М.-l, загальною площею 68,0 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,X, що оформлено протоколом загальних зборів ТОВ «ВКП «Бід» №5 від 29 березня 2017 року. 
       Відповідно до акту прийому-передачі нерухомого майна учасником у власність ТОВ «ВКП «Бід» від 05 квітня 2017 року, з метою формування статутного капіталу ТОВ «ВКП «Бід», учасник товариства громадянин України ОСОБА_2 передав у власність ТОВ «ВКП «Бід», а останнє прийняло у власність виробничі будівлі на загальну суму 149 435 грн., що розташовані в АДРЕСА_1 , а саме: виробничу будівлю літ.Л-1, загальною площею 333,0 кв.м, та виробничу будівлю літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ.Е, Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,X. 
       На підставі протоколу №5 загальних зборів учасників ТОВ «ВКП «Бід» та акту прийому-передачі нерухомого майна учасником у власність ТОВ «ВКП «Бід» від 05 квітня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «ВКП «Бід» зареєстровано ОСОБА_5 право власності на зазначене нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1139452612101, номер запису про право власності 19890967 (а.с.19-22).
       Відмовляючи у задоволення позову Дніпровської міської ради суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач, будучи заінтересованою особою, яка не була стороною правочину, не надав доказів того, що його права та законні інтереси були порушені спірним договором купівлі-продажу від 20 березня 2017 року,  не вказав, які саме майнові права на предмет договору підлягають відновленню у результаті визнання спірного договору недійсним та яким чином зазначений договір порушує його майнові права відносно предмету договору,  рішення загальних зборів не є правочином в розумінні норм ЦК України та норм ГК України, тому застосовувати норми законодавства, які передбачають недійсність саме правочинів, в даному випадку не має підстав, підстав зобов`язувати особу повертати майно, яка не є власником майна, а отже не може розпоряджатися майном, є неприпустимим. 
       Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції.
       У статті 3 ЦК України закріплено, що одними із основних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
       Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.
       Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
       Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
       Статтею 319 ЦК України передбачено що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
       Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
       Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). 
       Відповідно до частини першої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.
       Згідно частини другої та пункту «а» частини третьої цієї статті ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів, тощо).
       Відповідно до частини першої статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
Згідно пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону         питань регулювання земельних відносин.
       Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
       Згідно частини першої статті 122 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).
       Відповідно до статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
       Згідно статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. 
       Самовільне зайняття земельних ділянок – це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує право на неї і його державної реєстрації ( стаття 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»). 
       Позивач заявив позовні вимоги з підстав порушення права власника земельної ділянки — територіальної громади м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради, а тому правовідносини між ним та іншими особами потрібно розглядати з точки зору землекористування у відповідності до встановлених судами фактичних обставин справи та підстав позовних вимог з точки зору законності забудови належної позивачу земельної ділянки. 
       Колегія суддів звертає увагу на те, що право власності на спірне нерухоме майно, розташоване не земельній ділянці, яка належить Дніпровській міській раді, за ОСОБА_1 було визнане на підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2016 року, яке було скасоване рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року.
       Також колегія суддів наголошує на тому, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року, яке набрало законної сили та яке, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів, було встановлено, що ОСОБА_1 , не являючись власником чи землекористувачем земельної ділянки, самовільно спорудив нерухоме майно, яке має статус самочинного будівництва (а.с.13-17). 
       За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (статті 655 ЦК України ).         Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою – третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
       Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена.
       Аналіз змісту частини третьої статті 215 ЦК України свідчить про те, що договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3,15,16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.
       За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.
       В той же час, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суди повинні враховувати положення частини другої статті 328 ЦК України, якою встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття. 
       Аналіз норм ЦК України свідчить, що право власності – це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).
       За правилами статті 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, на підставі рішення суду не породжується, а підтверджується наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах.
       Зважаючи на те, що право власності ОСОБА_1 було скасоване, договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_1 здійснив відчуження ОСОБА_2 виробничої будівлі літ.Л-1, загальною площею 333,0 кв.м, та виробничі будівлі літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т, У,Ф,Х у АДРЕСА_1 , підлягає визнанню недійсним. 
       Також беручи до уваги, що виробничу будівлю літ.Л-1, загальною площею 333,0 кв.м, та виробничі будівлі літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,Х у АДРЕСА_1 , після набуття права власності на них ОСОБА_2 було передано на підставі рішення загальних зборів ТОВ “ВКП “Бід” від 29 березня 2017 року та на підставі акту прийому-передачі від 05 квітня 2017 року у власність ТОВ “ВКП “Бід”, позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення. 
       Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, зважаючи на визнання недійсними ряду правочинів стосовно нерухомого майна записи про реєстрацію права власності на дане майно за відповідачами підлягає скасуванню. 
       Колегія суддів звертає увагу на те, що об`єкти - самочинне будівництво, знаходяться на земельній ділянці, яка є комунальною власністю. 
       Самочинне будівництво є правопорушенням, тому що суб`єктом такого будівництва ігноруються вимоги законодавства щодо проходження погоджувальної процедури з відповідними державними органами як на стадії землевідведення, так і при підготовці чи проведенні забудови. Одночасно, цивільним законодавством передбачено право особи що володіє земельною ділянкою на законних підставах захистити своє порушене право або шляхом звільнення земельної ділянки через знесення самочинного будівництва, таким чином відповідача ОСОБА_1 , як особу яка здійснила самочинне будівництво та за рішенням суду, яке в подальшому було скасоване, визнало на нього право власності та в подальшому відчужила його, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати саме ОСОБА_1 повернути земельну ділянку територіальній громаді м.Дніпро, в особі Дніпровської міської ради, що розташована в м.Дніпро вул.Липова АДРЕСА_3 будинок №10, привівши її у придатний для використання стан, шляхом знесення самочинно побудованих: виробничої будівлі літ.Л-1, загальною площею 333,0 кв.м, виробничі будівлі літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,Х. 
       На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, прийнявши до уваги доводи приведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового про задоволення позову.
       Згідно з ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       Враховуючи результат розгляду даної справи, з   відповідачів  на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі в розмірі в розмірі по 8 644,50 грн. з кожного понесеній у зв`язку з подачею позову, та апеляційних скарг на ухвалу суду від 18 березня 2019 року та рішення суду від 21 жовтня 2019 року. 
       Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити. 

       Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

       Позов Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю “Виробниче-комерційне підприємство “Бід” про визнання недійсним договору купівлі-продажу, рішення загальних зборів, акту прийому-передачі, скасування записів про державну реєстрацію права власності та зобов`язання звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівель задовольнити.

       Визнати недійсним договір купівлі-продажу виробничої будівлі літ.Л-1, загальною площею 333,0 кв.м та виробничі будівлі літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,Х у АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20 березня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. та зареєстрований в реєстрі за номером 834.

       Визнати недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю “Виробниче-комерційне підприємство “Бід” від 29 березня 2017 року, оформлене протоколом №5, в частині прийняття рішення про внесення громадянином України ОСОБА_2 в рахунок сплати своєї частки у статутному капіталі товариства виробничих будівель, які розташовані в АДРЕСА_1 , загальною вартістю 149 435,00 (сто сорок дев`ять тисяч чотириста тридцять п`ять) грн., а саме: виробничої будівлі літ.Л-1, загальною площею 333,0 кв.м, виробничі будівлі літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,Х.

       Визнати недійсним акт прийому-передачі нерухомого майна учасником у власність товариства з обмеженою відповідальністю “Виробниче-комерційне підприємство “Бід” від 05 квітня 2017 року, яким ОСОБА_2 передав у власність товариства з обмеженою відповідальністю “Виробниче-комерційне підприємство “Бід”, а останнє прийняло у власність виробничі будівлі на загальну суму 149435 (сто сорок дев`ять тисяч чотириста тридцять п`ять) грн., що розташовані в АДРЕСА_1 , а саме: виробничої будівлі літ.Л-1, загальною площею 333,0 кв.м, виробничі будівлі літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,Х.

       Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про право власності за ОСОБА_1 №18423262 від 29 грудня 2016 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричко Ю.О.; запис про право власності за ОСОБА_2 №19515384 від 20 березня 2017 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А.; запис про право власності за товариством з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційне підприємство “Бід” №19890967 від 05 квітня 2017 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1139452612101, що розташоване в АДРЕСА_1 .

       Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради, що розташована в м.Дніпро вул.Липова, будинок №10, привівши її у придатний для використання стан, шляхом знесення самочинно побудованих: виробничої будівлі літ.Л-1, загальною площею 333,0 кв.м, виробничі будівлі літ.М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ.Е,Н,О,П,Р,С,Т,У,Ф,Х. 

       Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), товариства з обмеженою відповідальністю “Виробниче-комерційне підприємство “Бід” (ЄДРПОУ 20261487) на користь Дніпровської міської ради судові витрати в розмірі по 8 644,50 грн. з кожного.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

       Головуючий:                                                 Демченко Е.Л.

       Судді:                                                         Куценко Т.Р.

                                                                        Макаров М.О.