ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" лютого 2020 р.                                                     Справа №914/1247/19

м. Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого - судді          Матущака О.І.
суддів:          Бойко С.М.
          Якімець Г.Г.

за участю представників сторін від:
позивача:  Никоноров Є.В. - адвокат

розглянувши апеляційну скаргу                    Товариства з обмеженою відповідальністю “Стронг Пак”, с. Зимна Вода Львівської області б/н від 11.12.2019 (вх..ЗАГС №01-05/4463/19 від 11.12.2019)

на рішення          Господарського суду Львівської області від 16.10.2019 (суддя М.М.Синчук, повний текст рішення складено 23.10.2019)

у справі          №914/1247/19

за позовом                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю “ТВК Белтім полімери”, м.Київ 

до відповідача                                        Товариства з обмеженою відповідальністю “Стронг Пак”, с. Зимна Вода Львівської області

про                                                             стягнення заборгованості 940 118, 68   грн.

ВСТАНОВИВ:

Cуть спору.
ТОВ «ТВК Белтім полімери» звернулося  з позовом до  ТОВ «Стронг Пак» про стягнення заборгованості 940  118,68 грн (з врахуванням заяви від 16.09.2019 про зменшення позовних вимог).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення умов договору поставки № 010618 від 01.06.2018 не здійснив оплату за поставлений товар, внаслідок чого виникла заборгованість  в розмірі 504  300,00 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню, проценти за користування чужими грошовими коштами, інфляційні втрати. 
Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.10.2019 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ТОВ «Стронг Пак» на користь ТОВ «ТВК Белтім полімери» 429  300,00 грн суми основного боргу, 221  178,55 грн пені, 223  673,99 грн проценти за користування чужими грошовими коштами, 65  966,14 грн  інфляційних втрат, а також 15  272, 17 грн судового збору.
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем доведено, що відповідач прийняті на себе зобов`язання за договором не виконав, а саме не здійснив в повному обсязі оплату за отриманий товар відповідно до умов договору. В частині стягнення пені, інфляційних та процентів за користування чужими коштами, то рішення суду обґрунтоване неналежним виконанням договірного зобов`язання та встановлення відповідних санкцій в умовах договору.   
Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи. 
Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду у повному обсязі та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. У своїй апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що відповідачем у зв`язку зі станом здоров`я не було оплачено за поставку товару, однак із існуванням такої погоджується. Крім того, зазначає, що в подальшому надасть докази у спростування нарахування пені, інфляційних та відсотків у таких розмірах. 
До початку судового засідання відповідачем подано клопотання б/н від 12.02.2020 про відкладення розгляду справи.
Необхідно зазначити, що при отриманні вказаного клопотання встановлено, що такий не містить кваліфікованого цифрового підпису. Зазначене підтверджується довідкою провідного спеціаліста відділу документального забезпечення суду від 13.02.2020.
Статтею 170 ГПК України встановлено загальні вимоги до форми та змісту письмових заяв і клопотань. Так, частина 2 зазначеної статті передбачає, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.
Відповідно до ч.8 ст. 42 ГПК України передбачено, якщо документи подаються учасниками справи до суду  або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).
Приписами ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачає, що електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 6 вказаного Закону електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.
Отже, без такого реквізиту як електронний цифровий підпис (ЕПЦ) вважається, що електронний документ не створений, і тому не може розглядатися судом як доказ.
Частина 4 ст. 170 ГПК України регламентує, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання) подано без додержання вимог частини першої чи другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
З огляду на зазначене, судова колегія дійшла висновку про повернення клопотання про відкладення апелянту - без розгляду.
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, однак в судовому засіданні представник заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, з підстав необґрунтованості. 
Інших клопотань, заяв в порядку  ст.207 ГПК України  сторонами заявлено не було.                    
Фактичні обставини справи.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 01.06.2018 між ТОВ «ТВК Белтім полімери» (постачальник) та  ТОВ «Стронг Пак» (покупець)   був укладений договір поставки № 010618.
Відповідно до п.п. 1.1, 2.1.3, 5.1, 5.2, 7.2 вказаного договору, постачальник зобов`язується  передати, а покупець прийняти та оплатити на умовах, передбачених даним договором товар (партію товару) в кількості, асортименті та по цінах вказаних в специфікаціях та/або накладних на відпуск товару (далі-видаткова накладна).
Поставка товару (партії товару) здійснюється на протязі 3 (трьох) робочих днів з моменту узгодження замовлення Постачальником. Поставка товару здійснюється на умовах FСА м. Київ, склад Постачальника. Сторони можуть узгодити інші умови поставки товару, узгодивши це в замовленні.
Розрахунок за товар здійснюється шляхом попередньої оплати 100 % вартості у безготівковому порядку на рахунок постачальника. Партією товару вважається товар, поставлений по одній накладній (акту прийому передачі і тому подібне).
Облік розрахунків ведеться окремо у розрізі кожного рахунка-фактури, що був виписаний на умовах цього договору.
За порушення грошового зобов`язання щодо строків оплати товару, відповідачу нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення в оплаті до повної оплати Позивачу. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання не припиняється через шість місяців і нараховується за весь період прострочення виконання зобов`язання. 
В разі прострочення сплати більш ніж на 3 (три) календарних дня покупець зобов`язаний сплатити постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 36 (тридцять шість) % річних від вартості неоплаченого в строк товару (партії товару з дня настання терміну оплати товару (партії товару) до дня його фактичної оплати. 
Між сторонами виникли правовідносини щодо стягнення заборгованості за договором поставки, а також штрафні санкції за неналежне виконання зобов`язання. 
Оцінка суду.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Як підтверджується наявними матеріалами справи, відповідно до рахунку-фактури №ТВ-0000740 від 27.08.2018 вартість поставленого товару (поліетилену HXF 4810 H вищий сорт) складає 938 448,00 грн.
Позивачем прийняті на себе зобов`язання за договором виконані в повному обсязі, зокрема, шляхом здійснення поставки товару  поліетилену HXF 4810 H вищий сорт, що підтверджується видатковою накладною № ТВ-0000689 від 29.08.2018, підписаною позивачем та  відповідачем.
Відповідно до рахунку-фактури №ТВ-0000740 від 27.08.2018 вартість поставленого товару (поліетилену HXF 4810 H вищий сорт) складає 938 448,00 грн.
Однак, відповідачем не було оплачено поставлений позивачем товар.
У зв`язку з частковою сплатою заборгованості станом на момент прийняття рішення у справі, сума простроченої заборгованості відповідача перед позивачем за фактично отриманий товар відповідно до умов договору склала 429  300,00 грн.
За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 429  300,00 грн заборгованості за поставлений товар обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Згідно ст. ст. 610, 611, 612, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання  зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
Враховуючи вимоги п. 7.2 договору щодо порядку сплати пені, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання, а також сплату 36 % річних від вартості неоплаченого в строк товару, вимоги позивача про стягнення з відповідача 223  673,99 грн - процентів за користування чужими грошовими коштами, 65  966,14 грн - індексу інфляції є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. ч. 1, 3  ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Судом першої інстанції встановлено, а апеляційним господарським судом перевірено, що пеню нараховано з дотриманням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.
З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про стягнення з відповідача пені в розмірі 221  178,55 грн.
Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням вище, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом (відповідачем).
Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України, 
Західний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 16.10.2019 у справі  №914/1247/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Стронг Пак», с. Зимна Вода Львівської області  - без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на відповідача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5  Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути  до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24.02.2020.

Головуючий суддя                                                                      О.І. Матущак

Судді                                                                                          С.М. Бойко

                                                                                                    Г.Г. Якімець