ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

23 січня 2020 року                 місто Суми
Справа №592/11464/14-ц 
Номер провадження 22-ц/816/181/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Орлова І. В. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І. 
учасники справи: 
заявник:            ОСОБА_1 ;
суб`єкт оскарження : головний державний виконавець відділу примусового виконання 
рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумський області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)  Ричкаль Сергій Павлович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сумського апеляційного суду цивільну справу № 592/11464/14-ц за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1  - адвоката Гладиш Ярослави Миколаївни на ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми (суддя Фоменко І.М.) від 30 жовтня 2019 року, - 

в с т а н о в и в:

09 липня 2019 року ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Гладиш Я.М. звернувся до Ковпаківського районного суду міста Суми зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Ричкаля С.П., оскільки останній безпідставно не вживає заходи щодо закінчення зведеного виконавчого провадження № 58731589, не знімає арешт з майна та не виключає відомості про ОСОБА_1 як боржника з Єдиного державного реєстру. Заявник просив суд зобов`язати державного виконавця винести постанову про закінчення зведеного виконавчого провадження № 58731589 (№ 58668711, № 58668581) та провести реєстрацію припинення обтяження з майна ОСОБА_1 .
Ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 30 жовтня 2019 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представник скаржника - адвокат Гладиш Я.М., просила скасувати ухвалу місцевого суду, оскільки вона не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості судового рішення.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 без здійснення державним виконавцем заходів щодо примусового виконання судового рішення, добровільно сплатив стягувачу грошові кошти. Борг ОСОБА_1 перед банком анульовано, виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі постанови державного виконавця від 13 березня 2019 року. Разом з цим, державний виконавець Ричкаль С.П. безпідставно виніс постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 111.046,04 гривень та витрат виконавчого провадження у розмірі 206,21 гривень, які допустив до примусового стягнення. Місцевий суд на зазначені порушення державного виконавця не відреагував і помилково відмовив заявнику у задоволенні скарги. 
У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець Ричкаль С.П. просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника - адвоката Грищенка Б.М., державного виконавця Ричкаля С.П., перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.
Так, відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У справі встановлено, що 24 квітня 2018 року старшим державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби (ВДВС) міста Суми відкрито виконавче провадження ВП № 56252027 з примусового виконання виконавчого листа № 592/11464/14, виданого 15 липня 2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 1.110.460,38 гривень, стягнення виконавчого збору у розмірі 10 % в сумі 111.046,04 гривень та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 110 гривень (а.с. 9, 11).
26 листопада 2018 року була винесена постанова про передачу матеріалів ВП № 56252027 до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Сумській області (а.с. 79), а 11 грудня 2018 року виконавче провадження надійшло до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Сумській області (а.с. 10). 
12 грудня 2018 року державним виконавцем Ричкалем С.П. винесена постанова про прийняття виконавчого провадження № 56252027 до виконання (а.с. 12).
06 березня 2019 року під час примусового виконання від стягувача (АТ "УкрСиббанк") надійшла заява про повернення виконавчого документа на підставі якого було відкрито виконавче провадження (а.с. 82).
13 березня 2019 року державним виконавцем Ричкалем С.П. винесена постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 56252027 у розмірі 111046,04 грн. (а.с. 83) та постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 206,20 гривень(а.с. 83 - 84).
Також, 13 березня 2019 року на підставі заяви стягувача державним виконавцем у виконавчому провадженні № 56252027 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, а постанова про стягнення виконавчого збору від 13 березня 2019 року та постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 13 березня 2019 року було виведене в окреме виконавче провадження (а.с. 85).
В подальшому, 25 березня 2019 року на підставі постанови про стягнення виконавчого збору державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 58668581 та на підставі постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження відкрито виконавче провадження № 58668711 (а.с. 15 - 16).
26 березня 2019 року державним виконавцем Ричкалем С.П. виконавчі провадження № 58668711 та 58668581 об`єднані у зведене виконавче провадження № 58731589 (а.с. 17).
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 травня 2019 року визнано виконавчий лист № 592/11464/14-ц виданий 15.07.2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми по цивільній справі № 592/11464/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, таким, що не підлягає виконанню (а.с. 22-23).
24 травня 2019 року позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області із заявою, в якій просив закінчити виконавчі провадження № 58668711 та № 58668581 (а.с. 7 - 8).
Листом від 25 червня 2019 року № 02.1-13/20358 ГТУЮ у Сумській області повідомило позивача, що відсутність підстав для закінчення виконавчих проваджень № 58668711 та № 58668581 (а.с. 36 - 40).
Залишаючи скаргу ОСОБА_2 без задоволення місцевий суд констатував, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження є виконавчими документами, які підлягають виконанню в загальному порядку, а тому підстав для закінчення виконавчих проваджень № 58668581 та № 58668711, які включені до зведеного виконавчого провадження № 58731589 немає. Посилаючись на вимоги частин 1, 2 статті 56 Закону України, частини 1 статті 40 «Про виконавче провадження» суд першої інстанції зазначив, що оскільки виконавчі провадження № 58668581 та № 58668711 щодо виконання виведених в окреме виконавче провадження постанов про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат виконавчого провадження винесених при примусовому виконанні виконавчого листа № 592/11464/14-ц, виданого 15.07.2015 Ковпаківським районним судом м Суми не закінчені, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуті, тому підстави для проведення реєстрації припинення обтяження з майна ОСОБА_1 також відсутні.
Апеляційний суд погоджується з правильністю таких висновків, оскільки вони відповідають обставинам справи і нормам матеріального права. 
Так, згідно з частиною першою статті 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що  примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Відповідно до частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягуєтеся, зокрема, (визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Частиною 4 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Відповідно до абзацу 3 п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України за № 512/5 від 02 квітня 2012 року у разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.
Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження».
Враховуючи частину 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Відповідно до частини 3 статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору, стосовно винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, були прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах наданих повноважень, без порушення прав боржника ОСОБА_1 . Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги. Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для закінчення виконання виконавчих проваджень № 58668711 та № 58668581 є правильним. Підстав для проведення реєстрації припинення обтяжень майна ОСОБА_1 немає. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Отже, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому її необхідно залишити без змін, а скаргу - без задоволення.
Керуючись статтями 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд - 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Гладиш Ярослави Миколаївни залишити без задоволення, а ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 30 жовтня 2019 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 27 січня 2020 року. 

Головуючий                                                         І.В.Орлов
Судді:                                                                О.І.Собина
                                                                       Т.А. Левченко