ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" січня 2020 р.                                Справа № 910/10079/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Буравльова  С.І.
суддів:            Сітайло Л.Г. 
          Андрієнка  В.В. 
 
без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"
на рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2019 р. (повне рішення складено 26.09.2019 р.)
у справі № 910/10079/19 (суддя - Грєхова О.А.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"
до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"
про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 18754,32 грн

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 18754,32 грн за шкоду, завдану транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Вимоги позивача обґрунтовані тим, що ним, як страховиком, виплачено страхувальнику страхове відшкодування, внаслідок чого до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.07.2019 р. відкрито провадження у справі № 910/10079/19 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.09.2019 р. (повне рішення складено 26.09.2019 р.) у справі № 910/10079/19 позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" задоволено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що власником автомобіля, яким заподіяно шкоду, та власником автомобіля, якому заподіяно шкоду, є Товариство з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна", а отже у даному випадку в одній особі поєдналась потерпіла особа, та особа, що спричинила шкоду. Відтак, скаржник вважає, що з огляду на приписи ст. 606 ЦК України, цивільна-правова відповідальність не виникла.
Окрім цього, Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" зазначає, що договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ № 117513 є нікчемним, оскільки не містить підписів страхувальника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна".
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" у справі № 910/10079/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Сітайло Л.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 р. відповідачу поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/10079/19, зупинено дію рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2019 р., розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ПЗУ Україна" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
До суду 28.11.2019 р. від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених судом першої інстанції обставин справи убачається, що 18.05.2017 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ № 117513, відповідно до умов якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані, зокрема, з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля "Skoda", д.р.н. НОМЕР_1 .
Також убачається, що 13.02.2018 р. о 13:00 год. ОСОБА_1 у с. Велика Димерка Броварського району Київської області по вул. Броварській 150, керуючи транспортним засобом "Skoda", д.р.н. НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом здійснив зіткнення з транспортним засобом марки "Skoda", д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2018 р. у справі № 361/992/18 встановлено порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України.
Згідно з рахунком № 123034259 від 15.02.2018 р., виставленим власнику застрахованого транспортного засобу станцією технічного обслуговування, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Skoda", д.р.н. НОМЕР_1 , у результаті його пошкодження при ДТП склала 23754,32 грн.
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" з урахуванням умов договору добровільного страхування наземного транспорту, склало страховий акт № UA2018021300023/L25/03 від 15.06.2018 р., згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки "Skoda", д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування у розмірі 18754,32 грн.
Приватне акціонерне товариство "ПЗУ Україна" сплатило суму страхового відшкодування у розмірі 18754,32 грн на рахунок власника транспортного засобу, що підтверджується платіжним дорученням № 17536 від 18.06.2018 р.
Окрім цього, з матеріалів даної справи також убачається, що цивільно-правова відповідальність осіб внаслідок експлуатації автомобіля марки "Skoda", д.р.н. НОМЕР_2 , на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Публічному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Країна" на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/007819907.
Відтак, позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" з вимогою у порядку суброгації № 179/2018 на суму 18754,32 грн.
Проте, у відповідь на дану вимогу Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" листом вих. № 10602 від 20.11.2018 р. відмовило у виплаті страхового відшкодування та зазначило, що зобов`язання з відшкодування шкоди покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна", оскільки власником транспортних засобів є саме вказана особа, а третім особам шкода заподіяна не була.
Вказане вище і стало підставою для звернення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" з даним позовом до суду.
За приписами статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути зокрема майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Як встановлено у статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Відповідно до ст. ст. 512 та 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Разом з цим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Так, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За змістом статтей 9, 22-31, 35, 36 цього закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Розмір франшизи відповідно до умов полісу № АК/007819907, на підставі якого застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, визнаного винним у вчиненні ДТП, становить 00,00 грн.
З огляду на вищевикладене, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок стосовно того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 18754,32 грн страхового відшкодування.
Заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву, а також і у поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що власником автомобіля, яким заподіяно шкоду, та власником автомобіля, якому заподіяно шкоду, є Товариство з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна", а отже у даному випадку в одній особі поєдналась потерпіла особа, та особа, що спричинила шкоду. Відтак, скаржник вважає, що, з огляду на приписи ст. 606 ЦК України, цивільна-правова відповідальність не виникла.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).
Як передбачено статтею 606 ЦК України, зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.
Суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції стосовно того, що у даній ситуації предметом спору є виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за умовами полісу № АК/007819907. Зазначене унеможливлює поєднання боржника і кредитора в одній особі, оскільки внаслідок сплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування статус кредитора у правовідносинах набуло Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна", а боржником, відповідно, є Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна", оскільки останнє застрахувало цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, внаслідок експлуатації автомобіля марки "Skoda", д.р.н. НОМЕР_2 , на підставі вищевказаного полісу.
При цьому, належність на праві власності транспортних засобів Товариству з обмеженою відповідальністю не нівелює та не припиняє обов`язки відповідача за полісом № АК/007819907. До того ж, автомобілі, водії яких були учасниками ДТП, застраховані у різних страхових компаній, а саме у відповідача та позивача у даній справі.
Також, Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" зазначає, що договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ № 117513 є нікчемним, оскільки не містить підписів страхувальника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна".
Разом з цим, як убачається з наявних у матеріалах справи копій договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 117513 від 18.06.2017 р., додатку № 1 до договору, заяви на страхування, додатку до заяви, а також загальних умов страхування, останні містять підписи як страховика так і страхувальника, що повністю спростовує доводи відповідача.
За вказаних обставин, враховуючи вищевикладені твердження суду, доводи апеляційної скарги відповідача відхиляються колегією суддів, як необґрунтовані.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2019 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" задоволенню не підлягає. 
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.
Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" залишити без задоволення.
2.  Рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2019 р. у справі № 910/10079/19 залишити без змін.
3.  Поновити дію рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2019 р. у справі № 910/10079/19.
4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна".
5.  Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.01.2020 р.

Головуючий суддя                                                            С.І.  Буравльов 

Судді                                                                                Л.Г. Сітайло

                                                                                В.В. Андрієнко