Ухвала
іменем України
 
31 січня 2020 року
м. Київ
справа № 711/5283/19
провадження № 51-514ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкас від 27 серпня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року щодо нього в межах кримінального провадження № 12019251010001913 від 17 квітня 2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу – за вироком Золотоніського міського суду Черкаської області від 9 серпня 2018 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК з визначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК.
Встановлені обставини
За вищевказаним вироком  ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 1
ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Золотоніського міського суду Черкаської області від 9 серпня 2018 року у виді позбавлення волі на строк 2 роки 5 місяців 12 днів та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Вирішено питання стосовно судових витрат і долі речових доказів.
Черкаський апеляційний суд ухвалою від 19 грудня 2019 року апеляційну скаргу обвинуваченого залишив без задоволення, а вирок місцевого суду щодо
нього – без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 зазначає про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість, просить переглянути вирок Придніпровського районного суду м. Черкас від 27 серпня 2019 року щодо нього і пом`якшити покарання у виді позбавлення волі до 1 року.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, допустили суди при винесенні судових рішень, а також має навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід урахувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону засуджений, формально пославшись у касаційній скарзі на невідповідність призначеного йому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість, не навів обґрунтування щодо незаконності вироку місцевого суду й ухвали апеляційного суду відповідно до ст. 414 КПК і не зазначив, порушення яких положень закону України про кримінальну відповідальність було допущено районним та апеляційним судами, у чому полягають такі порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановлених цими судами рішень і чому їх слід відносити до безумовних підстав для зміни касаційним судом оскаржуваних судових рішень з огляду на положення статей 370, 374, 404, 413 та 419 КПК і статей 50, 65, ч. 1 ст. 71 та ч. 1 ст. 309 КК у їх взаємозв`язку.
Касаційна скарга не містить жодних доводів на спростування висновків місцевого та апеляційного судів щодо призначеного засудженому покарання.
Крім того засуджений у касаційній скарзі не зазначив, у чому конкретно полягає неправильне застосування місцевим судом положень ч. 1 ст. 71 КК відповідно до ст. 413 КПК та явна несправедливість призначеного йому покарання за ч. 1
ст. 309 КК ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через суворість згідно зі ст. 414 КПК, а саме не зазначив, чому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки не буде сприяти його виправленню та попередженню вчинення аналогічних правопорушень іншими особами і чому тільки більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік сприятиме цій меті.
Усупереч ч. 5 ст. 427 КПК засуджений не долучив до касаційної скарги копій судових рішень, які ним оскаржуються.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1
ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкас від 27 серпня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року щодо нього залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                               ОСОБА_3