ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року	Львів	Справа № 500/1967/19 пров. № 857/12228/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Попка Я.С., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання                    Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 500/1967/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

суддя в 1-й інстанції – Шульгач М.П.,
час ухвалення рішення – 01.10.2019 року,
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 02.10.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування рішення про коригування митної вартості товарів UA 403000/2019/001451/2 від 15 серпня 2019 року винесене Тернопільською митницею ДФС.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, 24.07.2019 року позивач придбала автомобіль марки Renault, модель Clio, номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 2014, вартість 4000,00 Євро, згідно з рахунком-фактурою (інвойс).
06.08.2019 року представником позивача декларантом ОСОБА_2 для здійснення митного оформлення даного транспортного засобу відповідачу подано в електронній формі митну декларацію UA403030.2019.011559 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 4451 євро. Митну вартість транспортного засобу визначено за резервним методом митної вартості.
До даної митної декларації були подані усі необхідні документи для здійснення митного оформлення.
Заявлена вартість 4451 євро, обрахована та заявлена декларантом згідно витягу Schwacke 194884/3083066 від 05.08.2019р., за яким вартість автомобіля марки Renault, модель Clio, номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 2014, склала 4451 євро. що еквівалентні станом на 06.08.2019р. - 128086.10 грн.
Під час декларування митної вартості митним брокером, окрім договору купівлі-продажу чи рахунку-фактури, також подаються й інші документи, серед яких є витягу Schwacke 194884/3083066 від 05.08.2019р. Оскільки в митній декларації заявляється найбільша вартість товару, яка міститься в поданих документах, а ціна транспортного засобу у даному висновку була більша, ніж заявлена у рахунку-фактурі (інвойс) б/н від 24.07.2019р. тому декларантом було застосовано резервний 6 метод декларування митної вартості товару.
Відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації UА403030/2019/011559 та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв`язку з неподанням повного пакету документів для підтвердження заявленої митної вартості. Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів за № UA403030/2019/00758.
У зв`язку з наведеним, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів за № UA403000/2019/001451/2 від 15.08.2019р.. яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним 6 методом у розмірі 7200 євро.
З таким рішенням Позивач не згідний, оскільки ним надані документи, що повністю підтверджують заявлену вартість 4451 євро.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції неналежно дослідив подані докази, а саме те, що подані декларантом на підтвердження заявленої митної вартості документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за обраним методом.
Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів UA 403000/2019/001451/2 від 15 серпня 2019 року винесене Тернопільською митницею ДФС є протиправним та таким, що не відповідає діючому законодавству поскільки воно є необґрунтоване.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 24.07.2019 року позивач придбала автомобіль марки Renault, модель Clio, номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 2014, вартість 4000,00 Євро, згідно з рахунком-фактурою (інвойс).
06.08.2019 року представником позивача декларантом ОСОБА_2 для здійснення митного оформлення даного транспортного засобу відповідачу подано в електронній формі митну декларацію UA403030.2019.011559 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 4451 євро. Митну вартість транспортного засобу визначено за резервним методом митної вартості.
Заявлена вартість 4451 євро, обрахована та заявлена декларантом згідно витягу Schwacke 194884/3083066 від 05.08.2019р., за яким вартість автомобіля марки Renault, модель Clio, номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 2014, склала 4451 євро. що еквівалентні станом на 06.08.2019р. - 128086.10 грн.
До вказаної митної декларації декларантом долучено наступні документи: Рахунок-фактура (інвойс) (Comemercial invoice) б/н від 24.07.2019р., Декларація про походження товару (Declaration of origin) 0347992222 15.07.2019, Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні UА20903/2019/50053 26.07.2019. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 0347992222 15.07.2019. Договір про надання послуг митного брокера 2887 від 24.07.2019. Паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_2 06.02.1997, Інші некласифіковані документи витяг Schwacke 194884/3083066 від 05.08.2019р.. Копія митної декларації країни відправлення 19NLJYGXX3AGNGWD58 від 24.07.2019р., Сертифікат відповідності колісного транспортного засобу UА.008.87045-19 26.07.2019, Паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордон)' України FЕ840816 06.08.2019.
Відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації UА403030/2019/011559 та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв`язку з неподанням повного пакету документів для підтвердження заявленої митної вартості. Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів за № UA403030/2019/00758 без дати.
У зв`язку з наведеним, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів за № UA403000/2019/001451/2 від 15.08.2019р. яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним 6 методом у розмірі 7200 євро.
При цьому вказавши в Рішенні, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: заявлена митна вартість не відповідає відомостям зазначеним у рахунку-фактурі. У митного органу виникли обгрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим. що інформація яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах вартість даного товару є вищою за заявлену декларантом. Відповідно митним органом розпочато процедур) консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, і на вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи, та додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України копію митної декларації країни відправлення. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно АС АУР "Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VІN-кодами: VF17RJL0H50445251. валюта- EUR, вартість- 7200.00". Відповідно до п. 2. ст. 55 та глави 4 Митного кодексу України, декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня або до суду.
Позивач вважаючи таке рішення відповідача протиправним, звернувся з відповідним позовом до суду.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. відповідно до ст. 49 МК України
Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частинами 1, 2 статті 51 МК України).
Згідно частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною 2 якої визначено, ідо основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Згідно частини 3 статті 57 даного Кодексу кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2   частини 1).
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина 2).
Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно частини 2 статті 52 даного Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Статтею 53 Митного кодексу України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2).
Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу(частина 2).
Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 1 статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню суб`єкта владних повноважень колегія суддів встановила, що митну вартість було відкориговано до 7200,00 євро на підставі спрацювання автоматизованої системи управління ризиками АСАУР, проте пояснень чому така вартість і нащо посилався інспектор при визначені даної ціни апелянтом не надано.
Відповідно до поданих позивачем документів вбачається, що вартість обрахована та заявлена декларантом згідно витягу Schwacke 194884/3083066 від 05.08.2019р., за яким вартість автомобіля марки Renault, модель Clio, номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 2014, склала 4451 євро, що еквівалентна станом на 06.08.2019р. - 128086.10 грн.
Також було надано договір купівлі-продажу автомобіля за ціною 4000 євро, та інші документи які підтверджують вартість вказаного автомобіля.
Колегія суддів звертає увагу на те, що саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Відповідачем не було доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, на що правильно вказали суди. Ані під час декларування спірного товару, ані під час судового розгляду справи відповідач не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані позивачем як декларантом при митному оформленні транспортного засобу, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів UA 403000/2019/001451/2 від 15 серпня 2019 року винесене Тернопільською митницею ДФС є протиправним та таким, що не відповідає чинному законодавству.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 500/1967/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Я. С. Попко 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 30.01.2020 року