03.02.20
22-ц/812/238/20
Провадження №22-ц/812/238/20 

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       03 лютого 2020 року м. Миколаїв
колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,
із секретарем судового засідання: Гавор В.Б.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу №489/5145/19 за апеляційною скаргою представника заявниці ОСОБА_1 - адвоката Астаніної Лариси Дмитрівни на ухвалу, яку постановив Ленінський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Рум`янцевої Надії Олексіївни у приміщенні цього суду 01 листопада 2019 року у справі за заявою  ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 , 

в с т а н о в и л а :

23 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з   ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2019  року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 .
       Ухвала суду мотивована тим, що у заяві про видачу судового наказу ОСОБА_1 зазначила зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання боржника адресу: АДРЕСА_1 . Між тим, відповідно до відомостей, наданих Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, відсутні відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 . Відповідно до відповіді Центру надання адміністративних послуг Збаразької районної державної адміністрації Тернопільської області від 23 жовтня 2019 року за № 01-05/89 зазначений центр не може надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_2 . Оскільки отримана інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) боржника, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити на підставі частини 9 статті 165 ЦПК України.
       В апеляційній скарзі представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Астаніна Л.Д. просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду для продовження розгляду.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про наявність передбачених частиною 9 статті 165 ЦПК України підстав для відмови у видачі судового наказу є помилковим, оскільки незрозуміло, чому суд надавав запит до відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Миколаївській області, а не до відповідного відділу УДМС у Тернопільській області, де проживає відповідач, а також, чому суд після отримання інформації від Центру надання адміністративних послуг Збаразької районної державної адміністрації Тернопільської області, в якій роз`яснено, що повноваження з реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання у м. Збараж здійснює Збаразька міська рада, не надіслав запиту до Збаразької міської ради. До того боржник надав фотокопії відповідних сторінок з будинкової книги, яка підтверджує реєстрацію його місця проживання в м. Збараж. Тому суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи. 
       Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.
Статтею 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, в тому числі, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в силу положень ст. 379 ЦПК України є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;  3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Вимоги до судового рішення викладені у статтях 263, 264 ЦПК України.
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами  ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Ухвала суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.
       Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з   ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця з дня звернення до суду, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття.
Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу (частина 1 статті 160 ЦПК України).
До вимог, за результатами розгляду яких, судом видається судовий наказ відноситься, зокрема, вимога про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункт 4 частини 1 статті 161 ЦПК України).
       Таким чином, зазначена ОСОБА_1 у заяві про видачу судового наказу вимога може бути розглянута за правилами Розділу ІІ ЦПК України.
       Відмовляючи у видачі судового наказу, суд вважав, що для цього є передбачені частиною 9 статті 165 ЦПК України підстави, оскільки отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) боржника.
       Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.
       Вимоги до заяви про видачу судового наказу викладені у статті 163 ЦПК України.
       У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
       Згідно із вимогами частин 5-9 статті 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.
Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.
Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.
У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.
       У заяві про видачу судового наказу заявниця зазначила місцем реєстрації проживання боржника адресу: АДРЕСА_1 .
Між тим, відповідно до відомостей, наданих Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, відсутні відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 . Відповідно до відповіді Центру надання адміністративних послуг Збаразької районної державної адміністрації Тернопільської області від 23 жовтня 2019 року за № 01-05/89 зазначений центр не може надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_2 .
       Відповідно до пункту 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 (далі - Правила) реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
       Тому з урахуванням приписів частини 5 статті 165 ЦПК України, Правил, змісту заяви ОСОБА_1 , для перевірки відомостей щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 мав звернутися до виконавчого органу Збаразької міської ради Тернопільської області.
       Натомість суд звернувся за такою інформацією до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради та Центру надання адміністративних послуг Збаразької районної державної адміністрації Тернопільської області, які не є належними органами реєстрації місця проживання. 
       За такого висновок суду про те, що отримана інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) боржника, є передчасним, оскільки ця інформація отримана від неуповноважених органів.
Враховуючи, що ухвала суду прийнята з порушенням вимог процесуального права її в силу пункту 4 статті 379 ЦПК України необхідно скасувати, направивши справу до того ж суду для продовження розгляду. 
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Оскільки апеляційним судом рішення суду не змінювалось і не приймалося нове відсутні передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судового збору. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів 

п о с т а н о в и л а :

       Апеляційну скаргу представника заявниці  ОСОБА_1 - адвоката Астаніної  Лариси Дмитрівни задовольнити. 
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2019 року скасувати, справу направити до того ж суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

_____________________________________________
Повний текст постанови складений 03 лютого 2020 року