ПОСТАНОВА
Іменем України

29 січня 2020 року 
Київ
справа №372/1817/17
адміністративне провадження №К/9901/53344/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шарапи В.М., суддів Єзерова А.А., Чиркіна С.М.,
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Міністерства оборони України
на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14.02.2018 (головуючий суддя: Зінченко О.М.) та 
постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2018 (головуючий суддя: Бєлова Л.В., судді: Безименна Н.В., Кучма А.Ю.)
у справі №372/1817/17
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.          У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо відмови за №89 від                21 жовтня 2016 року у нарахуванні та виплати одноразової допомоги в зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби;
- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, як військовослужбовцю, який отримав другу групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, у розмірі, що визначається у відсотках 10-річного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на день встановлення інвалідності – 27.09.2012.
2.          Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14.02.2018 позовні вимоги задоволено: визнано неправомірними дії Міністерства оборони України щодо відмови за №89 від 21.10.2016 у нарахуванні та виплати одноразової допомоги в зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби; зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, як військовослужбовцю, який отримав другу групу інвалідності в наслідок виконання обов`язків військової служби в порядку, встановленому постановою Кабінетів Міністрів України №499 від 28.05.2008 на день встановлення інвалідності – 27.09.2012.
3. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2018 скасовано рішення Обухівського районного суду Київської області від 14.02.2018 в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як військовослужбовцю, який отримав другу групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби в порядку, встановленому постановою Кабінетів Міністрів України №499 від 28.05.2008 на день встановлення інвалідності – 27.09.2012. Прийнято у цій частині нову постанову, якою зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю, який отримав ІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008. У решті рішення Обухівського районного суду Київської області від 14.02.2018 залишено без змін.
4. Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено, що:
4.1. Позивач проходив військову службу у Республіці Афганістан з 07.01.1985 по 08.12.1986.
4.2. 26.07.2012 протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №1493 встановлено причинний зв`язок поранення, контузії з виконанням обов`язків військової служби у Республіці Афганістан, що підтверджується копією витягу.
4.3. 27.09.2012 комісією МСЕК позивачу встановлено ІІ групу інвалідності довічно. Зазначено, що інвалідність пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії.
4.4. У вересні 2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. До заяви позивачем додано: копію паспорта, копію картки фізичної особи-платника податків, копію довідки до акта огляду МСЕК, копію довідки Обухівського РВК, копію витягу ЦВЛК МО України, копію військового квитка, копію посвідчення інваліда ІІ групи, копію пенсійного посвідчення та інші.
4.5. 21.10.2016 комісією розглянуто надані позивачем документи.
4.6. Листом №2/5/866 від 16.06.2017 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивачу про результати розгляду його заяви та документів, направивши копію витягу з протоколу №89 від 21.10.2016, згідно якого документи повернуті на доопрацювання.
5.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, а для призначення такої допомоги надано всі документи, згідно з вимогами чинного законодавства України.
6. Суд апеляційної інстанції, частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, не погодився з висновком суду першої інстанції в частині зобов`язання Міністерства оборони України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, оскільки така позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
7. Відповідач - Міністерство оборони України подало касаційну скаргу на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2018, в якій просить їх скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.  
7.1.          Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми матеріального права та допущені порушення норм процесуального права. Зокрема, скаржник наполягає на тому, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами не було враховано ту обставину, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу. Зазначає, що права на отримання одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової служби не виникає, оскільки інвалідність встановлена понад тримісячний термін після звільнення зі служби.
8. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
9. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі – Закон № 2232-ХІІ).
10. Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України            № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
11. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
12. Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ (в редакції, що діяла у вересні 2016 року) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
13. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).
14. При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 №284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 №1331;
допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
15. Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
16. Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, а саме: Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ, Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 (надалі також - Порядок №499).
17. За такого правового регулювання, право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло з моменту встановлення йому ІІ групи інвалідності, тобто з 27.09.2012. 
18. Пунктом 7 Порядку №499, що діяв на момент виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, встановлено, що керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку. 
18.1. Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
19. Такий самий порядок прийняття рішень закріплений і пунктом 13 Порядку № 975, який діяв на момент винесення Міністерством оборони України Протоколу №89 від 21.10.2016, згідно якого керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
19.1. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
20.1. Виходячи з наведеного, як Порядком №499, так і Порядком №975 встановлено вичерпний перелік рішень (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що приймаються розпорядником бюджетних коштів за наслідками розгляду висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги.
21. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30.01.2018 у справі № 806/986/16 та від 03.04.2018 у справі № 750/5581/17, 12.11.2018 у справі № 727/715/17, від 15.04.2019 у справі № 760/20801/16-а.
22. Зі змісту судових рішень вбачається, що комісія дійшла висновку про необхідність повернення документів на доопрацювання у зв`язку з ненаданням документа про встановлення позивачу інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби протягом трьох місяців з часу звільнення зі служби, а також документа, що свідчить про обставини поранення.
23. Прийняття Міністерством оборони України рішення про повернення на доопрацювання документів позивача про призначення одноразової грошової допомоги суперечить вимогам і Порядку №499, і Порядку №975, оскільки ними не передбачено повноважень Комісії повертати документи на доопрацювання. 
24. Тому, суди попередніх інстанцій безпідставно визнали неправомірними дії Міністерства оборони України щодо відмови у нарахуванні та виплаті одноразової допомоги в зв`язку із встановленням позивачу другої групи інвалідності, оскільки таких дій відповідач не вчиняв.  
25. Таким чином, рішення Обухівського районного суду Київської області від 14.02.2018 та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2018 в частині визнання неправомірними дій Міністерства оборони України щодо відмови за №89 від 21.10.2016 ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті одноразової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби, підлягають скасуванню, а у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
26. Також суд касаційної інстанції не може погодитись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги. Такі висновки є передчасними, оскільки надання оцінки обставинам і фактам по встановленню ІІ групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби повинне здійснюватися Міністерством оборони України під час розгляду відповідної заяви та прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні допомоги.
27. За таких обставин, коли документи повернуті на доопрацювання, а рішення, передбачене законом, суб`єкт владних повноважень фактично не приймав, належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 є зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути питання про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги.
28. За приписами статті 351 КАС України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина 1). Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина 3). Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина 4).
29. З огляду на це, рішення Обухівського районного суду Київської області від 14.02.2018 та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2018 в частині визнання неправомірними дій Міністерства оборони України щодо відмови за №89 від 21.10.2016 ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті одноразової допомоги в зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби, підлягають скасуванню, а мотивувальна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2018 – зміні. 
32. Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Суд –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України – задовольнити частково.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2018 в частині визнання неправомірними дій Міністерства оборони України щодо відмови за №89 від 21 жовтня 2016 року ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті одноразової допомоги в зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби, скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В іншій частині постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2018 залишити без змін, змінивши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач                                                                                В.М. Шарапа

Судді                                                                                                    А.А. Єзеров

                                                                                                    С.М. Чиркін