ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 2а-3182/10/1170	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року (суддя Пасічник Ю.П.) за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:
Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.09.2010 позовні вимоги Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, задоволено повністю та стягнено з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету податковий борг в сумі 807564,94 грн. 
Позивач звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа з метою примусового виконання зазначеного судового рішення. (а.с.79)
Згідно виконавчого листа №2-а/3182/10/1170, виданого позивачу 16.05.2014, строк його пред`явлення до виконання встановлено до 02.04.2015. (а.с.149,150)
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду 15.08.2019 із заявою  про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. (а.с.144-148) 
Заявник обґрунтовує свої вимоги тим, що виконавчий документ було пред`явлено до виконання після строку встановленого для його примусового виконання.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено, а виконавчий лист від 16.05.2014 № 2-а/3182/10/1170 визнано таким, що не підлягає виконанню.
Ухвала суду мотивована тим, що виконавчий документ пред`явлений до примусового виконання поза межами строку визначеного статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час пред`явлення виконавчого документу до виконання).
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року та відмови заявнику у задоволенні заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа від 16.05.2010 у справі № 2а-3182/1170.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального права, що є підставою для скасування  оскаржуваного судового рішення.
Позивач наголошує, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку встановленого статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час пред`явлення виконавчого документа на виконання).
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, зазначає, що апеляційне провадження необхідно закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 305 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки апеляційна скарга підписана особою, яка не мала права її підписувати, зважаючи на те, що від імені юридичної особи видано довіреність особою, не уповноваженою на це статутом. Відповідач вважає, що наказом від 30 липня 2019 року за № 1325-о на Лічмана О.С. покладені обов`язки начальника Головного управління ДФС у Кіровоградській області щодо права підпису фінансових документів. 
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з метою примусового виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.09.2010 щодо стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету податкового боргу в сумі 807564,94 грн., судом першої інстанції 16.05.2014 видано виконавчий лист, в якому зазначений строк пред`явлення до виконання до 02.04.2015.
Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 51284668 від 03 червня 2016 року, стягувач, 31.05.2016, звернувся із заявою про примусове виконання виконавчого листа №2а-3182/10/1170.
Приписами частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (чинному на час пред`явлення виконавчого документу до виконання) встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:
1)          посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення - протягом трьох місяців;
2)           інші виконавчі документи  -протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Судом встановлено, що у виконавчому листі №2а-3182/10/1170 вказаний строк набрання законної сили 01.04.2014, а строк пред`явлення до виконання 02.04.2015, тобто 1 рік, як встановлено статтею 122 вищезазначеного Закону (а.с. 149-150).
Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 51284668 від 03.06.2016 заява стягувача про примусове виконання виконавчого листа №2а-3182/10/1170 датується 31.05.2016 (а.с. 161).
Поряд з цим, податковий орган надав суду постанову про закінчення виконавчого провадження № 43450948 від 27.04.2015 та зауважує, що ним не пропущено строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про виконавчого провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання, а отже вважає, що не позбавлений права на повторне звернення.
Однак, колегія суддів не погоджується з даним твердженням позивача, оскільки встановлено, що постанову про закінчення виконавчого провадження № 43450948 прийнято 27 квітня 2015 року, а стягувач повторно звернувся із заявою про примусове виконання виконавчого листа №2а-3182/10/1170 - 31 травня 2016 року, тобто зі сплином одного року, що суперечить статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час пред`явлення виконавчого листа до виконання).
За правилами частини 2 статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виконавчий документ пред`явлений до примусового виконання поза межами строку визначеного статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час пред`явлення виконавчого документу да виконання), а отже є іншою причиною для визнання його таким, що не підлягає виконанню.
Доводи відповідача про наявність підстав для закриття апеляційного провадження відповідно до пункту 2 частини 1 статті 305 Кодексу адміністративного судочинства України, з підстав підписання апеляційної скарги особою, яка не мала права її підписувати, оскільки від імені юридичної особи видано довіреність особою, не уповноваженою на це статутом, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб Лічман О.С. відноситься до осіб, які уповноважені представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав,  для скасування ухвали суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242, 243, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області – залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена    в касаційному порядку до Верховного Суду    протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров