У х в а л а        
26 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 369/205/17-ц
провадження № 61-1725 ск 20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар Валентина Миколаївна, про визнання рішення міської ради 
та державного акта та свідоцтва про право на спадщину недійсними,
ВСТАНОВИВ :
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 18 червня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. 
Постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року скасовано. Позов ОСОБА_2 задоволено. 
Визнано незаконним рішення №73/5 від 06 березня 2000 року виконавчого комітету Боярської міської ради народних депутатів про передачу 
ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,0183 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер 3222410300:01:002:5010, розташованого за адресою: 
АДРЕСА_1 .
Визнано незаконним державний акт на право приватної власності серія ІV-КВ № 016432, виданий на ім`я ОСОБА_3 Боярською міською радою народних депутатів 05 травня 2000 року, на земельну ділянку площею 0,0183, кадастровий номер 3222410300:01:002:5010, розташовану за адресою: 
АДРЕСА_1 .
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом виданого 
на ім`я ОСОБА_1 державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В. М. 01 квітня 2015 року на земельну ділянку площею 0,0183 га кадастровий номер 3222410300:01:002:5010, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження вищевказаного судового рішення, оскільки згідно відбитку штампу на поштовому конверті подана 10 лютого 2020 року.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
У касаційній скарзі заявником порушено клопотання про поновлення строку 
на касаційне оскарження судового рішення. На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження  ОСОБА_1  посилається 
на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки його представник  звертався до суду касаційної інстанції, проте ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року касаційну скаргу було визнано неподаною та повернуто заявникові, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України (у редакції на час вчинення процесуальної дії).  
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку 
на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску 
з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судових рішень заявником пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції 
до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Із тексту оскаржуваного судового рішення убачається, що позовна вимога про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним заявлена у грудні 
2016 року, а позовні вимоги про визнання рішення міської ради та державного акта про право власності на земельну ділянку недійсними заявлені у 2017 році. 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» 
судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата була встановлена
у розмірі 1 378 грн.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» 
судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, 
в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 600 грн.
Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (абзац другий частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір»).
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до судукасаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового 
збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при 
поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, таким чином (1 831 грн 20 коп. *200%=3 662 грн 40 коп.).
Отже, ураховуючи характер спору та клопотання у скарзі заявникові необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 662 грн 40 коп.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК
у Печерському районі, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, 
що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про 
що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ :
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
Поновити ОСОБА_1  строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року. 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 24 березня  
2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                       Б. І. Гулько