УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/16045/19 Головуючий у 1-й інст. Комнацький О. В. 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Шевченко  В. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Шевченко В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 20.01.2020 року щодо 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в\ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 ,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 
В С Т А Н О В И В:
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 20 січня 2020 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.
Судом встановлено, що 21.10.2019 о 01 годині 01 хвилині, ОСОБА_1 у м. Житомирі по вул. Київській, 77, керував транспортним засобом Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що оскаржувана постанова суду є незаконною, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи.
Вказує, що у судові засідання не викликався, повісток з суду не отримував, копія постанови надійшла на адресу його реєстрації звичайним листом 07.02.2020 року. За місцем реєстрації він не проживає, так як є військовослужбовцем в\ч, яка розташована в м. Бердичеві, про зміст судового рішення дізнався лише у лютому 2020 року, після чого подав апеляційну скаргу. А тому просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної постанови, оскільки він пропущений з поважних причин.
Зазначає, що всупереч вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, копія постанови суду завірена канцелярією суду, а не гербовою печаткою, відсутні найменування посади та особистий підпис, прізвище та ініціали особи, яка засвідчила копію постанови, дата засвідчення копії.
Вказує, що працівники поліції поводили себе агресивно, висловлювалися ненормативною лексикою, до нього та пасажира автомобіля ОСОБА_2 було застосовано спецзасоби – кайданки. Аналогічне пояснення вони з ОСОБА_2 написали 01.10.2019 на ім`я в.о. військового прокурора Житомирського гарнізону, яке було скеровано за належністю до Житомирського управління ДВБ НП України.
Зазначає, що протокол відносно нього складено 21.10.2019 о 02-00 годині в приміщенні відділу поліції, хоча подія сталась о 01-01 годині. Під час затримання свідків не було, осіб, які зазначені у протоколі, не знає. Посвідчення водія працівниками поліції у нього не вилучалось. 
У відділі поліції було встановлено, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , що розташована у АДРЕСА_1 , проте в протоколі зазначена адреса місця реєстрації. Вважає, що такі дії було вчинено з метою введення в оману суду стосовно його фактичного місця перебування.
Вказує, що відповідно до вимог п.п.1 п.13 Розділу VI Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, при затриманні (доставлені) за вчинення правопорушень військовослужбовців, поліцейських, співробітників СБУ оперативний черговий повинен (після встановлення особи затриманого, місця проходження служби, підстав і законності затримання та складання відповідних матеріалів) повідомити про таке затримання орган Військової служби правопорядку, військового коменданта та/або командира військової частини, начальника органу (підрозділу) поліції, чергового територіального підрозділу СБУ.
Зазначає, що жодних направлень на освідування, повідомлень в орган Військової служби правопорядку, військового коменданта та/або командира військової частини оперативний черговий відділу поліції не робив, що свідчить про відсутність в його діях складу інкримінованого правопорушення та безпідставність затримання і доставлення до відділу поліції.
Стверджує, що після повернення до в/ч НОМЕР_1 , уповноважена посадова особа військової частини не виявила стану сп`яніння або ж його ознак.
Зазначає, що суд першої інстанції, розглянувши дану справу без його участі, порушив право на захист, помилково зазначив у постанові, що судові повістки він навмисно не отримував, про причини неявки суд не повідомляв.
Вважає, що судом не було вжито жодних заходів, спрямованих на встановлення фактичних обставин справи, не встановлено інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, тобто справу розглянуто без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Заслухавши пояснення  ОСОБА_1  на підтримку вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин, підтверджуються матеріалами справи. Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 20.01.2020 року.
Доводи щодо відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду в суді першої інстанції та перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не відповідають зібраним у справі доказам та не спростовують висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП. 
Обґрунтованість висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №171924 від 21.10.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 о 01 год. 01хв. у м. Житомирі по вул. Київській, 77, керував транспортним засобом Ford Scorpio, реєстраційний номер  НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
Вказаний протокол складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395, посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол – поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Галушко С.В., містить пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , та посвідчений його підписом.
Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що були свідками того, як працівниками поліції був зупинений автомобіль Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Йому запропоновано у встановленому законом порядку пройти освідування на визначення наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився (а.с.3-4); рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Галушко С.В. від 21.10.2019 (а.с.5).
Доводи апелянта про те, що йому було надіслано неналежним чином завірену копію постанови суду не впливають на висновки суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, за змістом ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність наступає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доводи апелянта щодо недоведеності його вини у скоєнні адміністративного правопорушення, за обставин, встановлених у протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд визнає неспроможними.
Доводи апелянта про те, що посвідчення водія працівниками поліції в нього не вилучалось не є такими істотними порушеннями, які впливають на доведення його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно відеозапису з нагрудної відеокамери патрульного поліцейського, який був надісланий на запит Богунського районного суду м. Житомира 23.12.2019 року, вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово роз`яснювалось, що він відсторонений від керування транспортним засобом. В той же час, відеозапис, який ОСОБА_1 долучено до апеляційної скарги, не містить будь-якої доказової інформації по справі, оскільки з даного відеозапису неможливо ідентифікувати осіб, зображених на записі, а також час та дату, коли був створений даний відеозапис. 
Посилання апелянта на те, що працівниками поліції було порушено п.п.11 п.3 Розділу VI Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, згідно якої при затриманні (доставлені) за вчинення правопорушень військовослужбовців, поліцейських, співробітників СБУ оперативний черговий повинен (після встановлення особи затриманого, місця проходження служби, підстав і законності затримання та складання відповідних матеріалів) повідомити про таке затримання орган Військової служби правопорядку, військового коменданта та/або командира військової частини, начальника органу (підрозділу) поліції, чергового територіального підрозділу СБУ, не є істотним порушенням, що впливає на доведення його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Дослідивши докази у їх сукупності та проаналізувавши їх з точки зору належності, достовірності та взаємозв`язку, апеляційний суд визнає їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі не наведені інші, не досліджені судом докази, які б спростовували висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.
Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, передбачених ст.268 КУпАП, оскільки вони матеріалами справи не спростовуються.
Як вбачається з матеріалів справи, суд у постанові зазначив, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак судові повістки не отримував, про причини неявки суду не повідомив. За таких підстав, суд вважав можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .
Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи положення КУпАП, повернення рекомендованих листів з відміткою «інші причини» не може вважатися належним повідомленням особи про час та місце судового розгляду справи, не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист. Отже, не дає суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення особи у судовій справі, зокрема не визначає чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано повідомлення, не виявлено за місцем проживання.
В матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи. В матеріалах справи наявне лише повідомлення ОСОБА_1 працівниками поліції під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення про розгляд справи на 11.11.2019 року на 10.00 Корольовським районним судом м. Житомира, що суперечить матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки вказану справу було розглянуто Богунським районним судом м. Житомира.
Як вбачається з матеріалів справи, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем. В засіданні апеляційного суду він пояснив, що на час розгляду справи судом першої інстанції перебував як військовослужбовець в зоні проведення операції ООС. До направлення в зону воєнних дій перебував на території військової частини, яка розташована в АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення заявив клопотання про розгляд справи у Бердичівському міськрайонному суді. 
Отже, розгляд справи за відсутності належного повідомлення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, про судовий розгляд, є порушенням вимог ст.268 КУпАП, та є безумовною підставою для скасування судового рішення. 
Апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні від 8 листопада 2018 року, у справі «Созонов та інші проти України», в якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.
Відповідно до вимог п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Оскільки постанова суду підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням вимог ст.268 КУпАП, враховуючи, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції спливли строки накладення адміністративного стягнення, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 20 січня 2020 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 20 січня 2020 року відносно  ОСОБА_1 – скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського 
апеляційного суду В.Ю. Шевченко