Дата документу 18.02.2020 Справа № 315/1462/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 315/1462/19 
Провадження №22-ц/807/1007/20 
Головуючий в 1-й інстанції – Ярош С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року                                місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.,	
секретар	Семенчук О.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2019 року, постановлену у м. Гуляйполе у справі за поданням старшого державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Рощупкіної Анни Сергіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 ,- 

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року до суду звернувся старший державний виконавець Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ращупкіна А.С. з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 . В поданні посилалась на те, що на виконанні у Гуляйпільському РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження №60296779 з виконання виконавчого напису №3839 виданого 19.09.2019 року про стягнення грошових коштів у розмірі 90366,00 грн., з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Ровас Україна", за надання боржнику послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, на підставі договору, посвідченого 05.04.2018 року Черкасовою Н.Б. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №1499,1500, постановою державного виконавця від 16.07.2019 року відкрито виконавче провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно і попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що на думку державного виконавця вказує на наявність підстав для тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2019 року подання державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Рощупкіної Анни Сергіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 задоволено.
Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань за виконавчим написом № 3839, виданого 19.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Наталією Борисівною про стягнення грошових коштів у розмірі 90366,00 грн. з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Ровас Україна", без вилучення паспортного документа.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що державним виконавцем до суду не було надано жодного доказу, який би підтвердив ту обставину, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, а також доказів, які б свідчили про доцільність обмеження його у праві виїзду за кордон.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.04.2018 року укладено договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном між ТОВ "Ровас Україна" та ОСОБА_1 , загальна вартість послуг за цим договором складає 96721,59 грн.

19.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Н.Б. видано виконавчий напис № 3839 про стягнення грошових коштів у розмірі 90366,00 грн. із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Ровас Україна".

16.07.2019 року постановою старшого державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Рощупкіною А.С. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №3839, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно і попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

На запит до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області з питання надання вичерпної інформації щодо перетину кордону громадянином ОСОБА_1 , повідомлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . документований паспортом для виїзду за кордон НОМЕР_2 та паспортом для виїзду за кордон FM 02533921.

11.10.2019 року згідно відповіді на запит ДФС України щодо виявлення номерів рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, - боржника – юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, відомості щодо ОСОБА_1 відсутні. 

11.10.2019 року згідно відповіді на запит ПФУ від про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, отримують пенсії – інформацію відносно ОСОБА_1 не знайдено.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання виконавчого напису, за місцем проживання відсутній, на момент розгляду подання, боржник заборгованість не сплатив, що свідчить про його ухилення від виконання зобов`язання, покладеного на нього виконавчим написом.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується оскільки вони є передчасними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. 

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, і саме з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Отже, виходячи з положень ч. 4 ст. 441 ЦПК України питання щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України розглядається за обов`язковою участю державного виконавця, оскільки тягар доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається саме на державного виконавця, як на особу, що приймає участь у судовому засіданні, зважаючи, що участь сторін та інших заінтересованих осіб у засіданні не передбачена.

Як вбачається з матеріалів справи вказане подання було розглянуто 25 листопада 2019 року без участі державного виконавця (а.с. 21).

При цьому, судом не взято до уваги, що саме державний виконавець зобов`язаний довести суду (з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження) необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Всупереч вимогам процесуального та матеріального права, суд першої інстанції не з`ясував чи дійсно ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, не дав оцінку доказам, які надані державним виконавцем при поданні подання, тобто не провів повний і всебічний розгляд зазначеного подання державного виконавця.

Таким чином, вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні, а також без належної перевірки обставин щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання приписів виконавчого напису, доведення яких є обов`язковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, висновок суду про наявність підстав для задоволення подання є передчасним.

За наведених обставин, ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, тому відповідно ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2019 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 20 лютого 2020 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

Судді:                                                                        О.В. Крилова

О.З. Поляков