ПОСТАНОВА
Іменем України

18 лютого 2020 року

Київ
справа № 815/947/16
провадження № К/9901/7378/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Саприкіної І.В., розглянувши в порядку письмового провадження в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Одеського окружного адміністративного суду у складі судді Єфіменка К.С. від 11 квітня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Золотнікова О.С.,  Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О. від 29 червня 2016 року, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:
- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. включити вимоги ОСОБА_1 , як кредитора, до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» по договорам банківського вкладу зі сплатою процентів, залишку на відкритих поточних рахунках на загальну суму 300956,13 грн та віднести вимоги до відповідної черги в порядку, встановленому чинним законодавством.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від              29 червня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.
Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. включити вимоги ОСОБА_1 , як кредитора до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» по договорам банківського вкладу зі сплатою процентів, залишку на відкритих поточних рахунках та віднести його вимоги до відповідної черги в порядку, встановленому чинним законодавством.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що обмеження щодо задоволення вимог вкладників і кредиторів банку не поширюється, зокрема на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. 
Позивач, як вкладник ПАТ «Дельта Банк» має право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі гарантованого державою відшкодування.
Проте, кредиторські вимоги ОСОБА_1 не було включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк», у зв`язку з тим, що кредиторські вимоги не були заявлені позивачем в строк, який передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Позивач з 4 серпня 2015 року був прийнятий на посаду спортсмена-інструктора до ТОВ «Футбольний клуб» «Торпедо-Белаз» Республіки Білорусь та звільнений з посади 20 грудня 2015 року. Знаходячись на території Республіки Білорусь, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», оскільки газети «Урядовий кур`єр» та «Голос України» не розповсюджуються на території інших країн, а відтак позивач з об`єктивних причин був позбавлений можливості подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заяву про свої вимоги до банку в строк, встановлений законодавством.
Зібраними по справі доказами підтверджено поважність пропуску позивачем строку звернення із заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про свої вимоги до банку, що дає йому право на включення цих вимог до акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В.В. звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2016 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договори на відкриття поточних рахунків з використанням і обслуговуванням платіжної карти від 6 червня 2011 року № 012-15528-080611 та від 17 лютого 2012 року № 007-15530-170212, а також договори банківських вкладів (депозитів) від 19 березня 2014 року № 10008006408906, від 3 квітня 2014 року                 № 00002006666397 та від 21 липня 2014 року № 00002008103852.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 2 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у               ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 3 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» - Кадирова В.В.
23 червня 2015 року позивач отримав належну йому гарантовану суму за іншими депозитами та рахунками в розмірі 200000 грн.
Постановою Правління НБУ від 2 жовтня 2015 року № 664 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «Дельта Банк», у зв`язку з чим виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від                           2 жовтня 2015 року про ліквідацію АТ «Дельта Банк». Процедуру ліквідації розпочато з 5 жовтня 2015 року.
8 жовтня 2015 року інформація про запровадження процедури ліквідації в                         ПАТ «Дельта Банк» офіційно опублікована в засобах масової інформації, зокрема в газеті «Голос Україна».
Згідно довідки від 5 лютого 2016 року № 05-3233130 у позивача, станом на                            1 листопада 2015 року, наявні відкриті рахунки в АТ «Дельта Банк» та залишок грошових коштів на них. 
Кредиторські вимоги ОСОБА_1 не було включено до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», у зв`язку з тим, що кредиторські вимоги не були заявлені позивачем в строк, який передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що підтверджується довідкою від                                 11 лютого 2016 року № 05-3235662. 

6. Вважаючи таку відмову у задоволенні кредиторської вимоги необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційна скарга обґрунтована тим, що Законом  України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено чіткий порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів, зокрема щодо включення їх до реєстру кредиторів та правові підстави задоволення Фондом таких вимог.
Позивач не звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» з кредиторськими вимогами в строк, передбачений Законом, його кредиторські вимоги до реєстру акцептованих вимог не можуть бути включені, оскільки Законом чітко встановлений строк для подання заяв кредиторами, який є виключним та підстав для його поновлення Законом не передбачено.
Порушення кредитором установленого законодавством тридцятиденного строку для звернення з вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами виключає наявність правових підстав для їх прийняття Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за умови дотримання Фондом порядку оповіщення кредиторів про ліквідацію банку.
8. Відзиву на касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2016 року ОСОБА_1 не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

10. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. 

11. Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 2 зазначеного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

12. За змістом статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. 

13. Згідно із частиною 1 статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

14. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною 2 статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених статтею 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

15. На підставі частини 5 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
16. Відповідно до частини 2 статті 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом. 
17. За приписами частини 1 статті 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.       

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

18. У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій під час розгляду спору виходили з того, що цей спір є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів Верховного Суду, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на нижченаведене.

19. За змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

20. Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин. 

21 Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

22. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

23. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

24. Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - Банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку.
25. Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
26. Відповідно до частини 1 статті 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у певній черговості. Зокрема, у четвертій черзі задовольняються грошові вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.
27. Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.
28. Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладеного між банком і фізичною особою договорів, уповноважена особа та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.
29. Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що спір про акцептування вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів. У свою чергу, враховуючи суб`єктний склад правовідносин, даний спір належить до підвідомчості судів загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

30. Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16 та від 22 серпня 2018 року у справі № 809/654/16, від 5 грудня 2018 року у справі № 813/799/16.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

31. Статтею 354 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і, зокрема, закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтею 238 цього Кодексу. 
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

32. Враховуючи, що судами першої та апеляційної інстанцій були порушені правила юрисдикції, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2016 року, та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задовольнити частково.
Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2016 року скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про зобов`язання вчинити певні дії закрити. 

Роз`яснити позивачу право на звернення з позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  оскарженню не підлягає.  
             
Суддя-доповідач                                                                      Н.В. Коваленко

судді                                                                                            Я.О. Берназюк

                                                                                                     І.В. Саприкіна