ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року 

м. Київ
Справа №  916/3197/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,
здійснив розгляд у письмовому провадженні касаційної скарги Одеської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 (суддя Чинчин О. В.) і постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 (головуючий - Сулім   В. В., судді Майданевич А. Г., Пономаренко      Є. Ю.) у справі
за позовом Одеської митниці Державної фіскальної служби України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг",                                                                        
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрутарія",
про стягнення 258147 грн.
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1. У грудні 2017 року Одеська митниця Державної фіскальної служби України (далі - Одеська митниця ДФС, Митниця, Поклажодавець) звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" (далі - ТОВ "Толк Консалтинг", Товариство, Зберігач) про стягнення 258147 грн збитків, завданих внаслідок незбереження товару, переданого Товариству на відповідальне зберігання за укладеним між сторонами договором про надання послуг відповідального зберігання від 02.03.2016 № 54 (далі - договір від 02.03.2016), з посиланням на положення статей 22, 526, 623, 936, 938, 942, 944, 949, 951 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статей 239, 243 Митного кодексу України (далі - МК України).
2. Позовна заява обґрунтовується тим, що у порушення умов договору від 02.03.2016 ТОВ "Толк Консалтинг" не забезпечило повного збереження переданого на відповідальне зберігання товару та не вжило заходів, необхідних для забезпечення схоронності товару, внаслідок чого виникла нестача товару, переданого Митницею на відповідальне зберігання, а позивач поніс збитки від втрати майна у розмірі ринкової вартості нестачі майна та у зв`язку з додатковими витратами на оплату послуг з проведення незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі майна, які відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.01.2018 справу № 916/3197/17 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва з тих мотивів, що на підставі статті 31 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ця справа належить до територіальної юрисдикції Господарського суду міста Києва з огляду на те, що місцезнаходженням відповідача є місто Київ.
Суди розглядали справу неодноразово. Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 (суддя Чебикіна С. О.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 (головуючий - Сітайло Л. Г., судді Кропивна Л. В., Чорногуз М. Г.), позов задоволено повністю. 
4. Рішення та постанова мотивовані тим, що відповідач на умовах договору від 02.03.2016 прийняв на зберігання майно, проте допустив часткову втрату зазначеного майна, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі вартості втраченого майна. При цьому протиправна поведінка Зберігача полягає у неналежному виконанні зобов`язань за договором від 02.03.2016, наявність шкоди та її розмір підтверджені протоколами інвентаризаційної комісії та звітами з незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі майна, протиправна поведінка знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з понесеними позивачем збитками, а також відповідач не довів вжиття ним заходів щодо належного зберігання товару.
5. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2018 (головуючий - Баранець О. М., судді Мамалуй О. О., Студенець В. І.) касаційну скаргу ТОВ "Толк Консалтинг" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 і постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 у справі № 916/3197/17  скасовано з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
6. Зазначена постанова аргументована тим, що, здійснюючи розгляд справи, суди попередніх інстанцій не дослідили, чи є збитками саме позивача заявлена ним до стягнення вартість втраченого товару (часнику), враховуючи, що цей товар не є власністю позивача, а лише був вилучений Митницею при здійсненні митного оформлення та переданий на зберігання відповідачу.
7. За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2019, у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
8. Зазначені рішення та постанова мотивовані посиланням на положення статей 16, 22, 526, 611, 623, 629, 677, 936, 942, 950, 951 ЦК України, статей 173, 193, 224, 225 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статті 239 МК України та статей 13, 73, 74, 75, 76- 79, 86, 236, 269, 316 ГПК України, з урахуванням яких суди дійшли висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на недоведеність наявності у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення як необхідної умови для покладання відповідальності у виді відшкодування збитків, оскільки: 1) Зберігач належним чином виконував свої зобов`язання за договором від 02.03.2016,  зокрема, неодноразово повідомляв Поклажодавця про термін придатності переданого на зберігання майна (часнику в сітках по 10 кг, призначеного для громадського харчування), про стан його псування та просив реалізувати часник якнайшвидше; 2) згідно з нормами ДСТУ 3233-95 строк зберігання свіжого часнику становить 4-6 місяців, у зв`язку з чим за умов обчислення строку зберігання товару з дати його прийняття відповідачем на зберігання за актом 02.12.2016 такий строк остаточно сплинув у червні 2017 року; 3) Митниця у межах строків придатності товару (свіжого часнику), переданого відповідачу на зберігання, не вчиняла жодних дій, які свідчили би про здійснення позивачем заходів щодо відвернення настання збитків або зменшення їх розміру, враховуючи неодноразові прохання відповідача реалізувати майно та обставини протиправної бездіяльності Одеської митниці ДФС, встановлені під час розгляду справи № 815/2881/17 у порядку адміністративного судочинства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
9. Не погоджуючись з рішенням місцевого суду від 05.06.2019 та постановою апеляційної інстанції від 28.11.2019, Одеська митниця звернулася з касаційною скаргою, у якій просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
10. В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій положень статей 526, 936, 938, 942, 944, 949, 951, 953 ЦК України, статей 239, 242, 518 МК України, статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пункту 2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 116 (далі - Порядок № 116), та статті 75 ГПК України, наголошуючи, що: 1) відповідач не надав належних і допустимих      доказів своєчасного складання та надіслання до Одеської митниці ДФС   акта про пошкодження або псування товарів, як це передбачено пунктом 6.3.10 договору від 02.03.2016; 2) суди першої та апеляційної інстанцій залишили поза увагою те, що відповідач порушив умови договору   від 02.03.2016, натомість третя особа як власник товару наполягала саме на його збереженні на складі відповідача, а не на реалізації товару до закінчення строків його придатності; 3)суди не надали належної правової оцінки встановленому судовими рішеннями у справі № 815/2881/17 факту збереження на території ТОВ "Толк Консалтинг" неналежним чином часнику, вилученого на підставі протоколу про порушення митних правил від 02.12.2016 № 0770/10000/16; 4) суди попередніх інстанцій не врахували правові висновки Верховного Суду, наведені у пунктах 5.2.6 і 5.2.7 постанови від 19.12.2018 у справі № 910/22630/17; 5) суди  необґрунтовано посилаються на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2019 у справі №910/9453/18 за позовом Одеської митниці ДФС до ТОВ "Толк Консалтинг", позаяк предметом позову в зазначеній справі було стягнення збитків, спричинених псуванням товарів у обсязі 20294,6 кг, а предметом позову в цій справі є стягнення збитків, спричинених нестачею товарів у обсязі 4603,5 кг.         
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
11.  Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрутарія" (далі - ТОВ "Фрутарія") у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених у оскаржуваних рішенні та постанові.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
12. 02.03.2016 між Одеською митницею ДФС (Поклажодавець) та ТОВ "Толк Консалтинг" (зберігач) було укладено договір № 54 про надання послуг відповідального зберігання, за умовами пунктів 1.1.1,  1.1.2, 1.3 якого Зберігач зобов`язується надати Поклажодавцю послуги відповідального зберігання товарів, які відповідно до статті 238 МК України зберігаються Поклажодавцем. Конкретний перелік та види товарів, які передається на відповідальне зберігання визначається сторонами в окремих актах прийому-передачі. Товари зберігаються в складських приміщеннях Зберігача або в орендованих ним приміщеннях. З моменту фактичної передачі товарів Поклажодавцем Зберігачу на останнього покладається обов`язок по їх збереженню в первинному вигляді з урахуванням природного зносу товарів.
13. У пунктах 6.1.4, 6.3.4, 6.3.6, 6.3.10, 6.3.20 договору   від 02.03.2016 сторони погодили, що Поклажодавець зобов`язаний під час розміщення товару повідомляти Зберігача про особливі властивості, недоліки та характеристики товару, які мають істотне значення для забезпечення відповідних умов зберігання такого товару або можуть створити небезпеку чи заподіяти шкоду довкіллю. Зберігач зобов`язаний забезпечити повне збереження переданого на відповідальне зберігання товару та вживати заходи, необхідні для забезпечення схоронності та якості товарів. Зберігач зобов`язаний за першою вимогою Поклажодавця повертати йому товари в тому самому стані, у якому вони були прийняті на відповідальне зберігання зі складанням відповідних документів, передбачених Порядком роботи складу митниці ДФС, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012  № 627. У разі виявлення нестачі, крадіжки, пошкоджень або псування товарів, зберігач зобов`язаний складати акт та повідомляти про це Поклажодавця письмово та засобами зв`язку. Зберігач зобов`язаний здійснювати під час зберігання товарів їх поверхневий огляд з метою встановлення пошкоджень або псувань, з обов`язковим складенням про це відповідного акта. При виявленні пошкоджень та псувань товарів, переданих на зберігання, зобов`язується у триденний термін інформувати Поклажодавця.
14. Згідно з пунктами 8.2, 8.3, 8.5, 11.1 договору   від 02.03.2016 порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Зберігач несе відповідальність за втрату (нестачу) товару - розмірі його вартості, з урахуванням збитків, визначених відповідно до Порядку № 116 та Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891 (незалежна оцінка або стандартизована). У випадку порушень однією зі сторін зобов`язань за договором, інша сторона вправі вимагати усунення недоліків, що виникли внаслідок відступу від умов договору. Договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2016 та в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за договором, а в частині надання послуг відповідно до статті 631 ЦК України - з 01.01.2016.
15. На виконання умов договору від 02.03.2016 позивач передав на зберігання відповідачу товари, а саме: овочі свіжі: часник призначений для громадського харчування в сітках по 10 кг, виробник "JINING HAIJANG TRADING CO. LTD", країна виробництва - Китай, загальною вагою 24980 кг, попередньою вартістю 1564222,62 грн, що підтверджується актом прийому-передачі від 02.12.2016.
16. Додатковою угодою від 18.08.2016 № 1 сторони змінили пункт 5.2 договору від 02.03.2016 та доповнили пункт 11.1 цього договору абзацом 2: "В частині надання послуг відповідального зберігання на складі за адресою: м. Одеса , вул. Моторна , 8, договір у відповідності до статті 631 ЦК України набуває чинності з 01.07.2016". 
Додатковою угодою від 30.03.2017 № 2 пункт 11.1 договору від 02.03.2016 викладено у такій редакції: "Договір набуває чинності відповідно до частини 3 статті 631 ЦК України з 01.04.2017 і діє до 30.04.2017 або в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань по договору в частині оплати". 
Додатковою угодою від 28.04.2017 № 3 сторони змінили пункт 3.1 договору від 02.03.2016 та виклали пункт 11.1 цього договору у такій редакції: "Договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.07.2017 або в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань по договору". 
Додатковою угодою  від 28.07.2017 № 4 сторони змінили пункт 3.1 договору від 02.03.2016 та виклали пункт 11.1 цього договору у такій редакції: "Договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє по 30.09.2017 або в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань по договору, а в частині надання послуг відповідно до статті 631 ЦК України - з 01.01.2016".
17. Під час проведення інвентаризації відповідно до наказу Одеської митниці ДФС від 10.02.2017 № 19-аг, інвентаризаційною комісією Одеської митниці 15.02.2017 було виявлено нестачу товару, переданого на відповідальне зберігання відповідачу за договором від 02.03.2016 на підставі акта прийому-передачі від 02.12.2016, а саме нестачу в 1590 кг, що підтверджується інвентаризаційним описом від 17.02.2017 та протоколом інвентаризаційної комісії від 05.04.2017.
Під час проведення інвентаризації відповідно до наказу Одеської митниці ДФС від 06.06.2017 № 57-аг, інвентаризаційною комісією Одеської митниці 06.06.2017 виявлено нестачу товару, переданого на відповідальне зберігання відповідачу за договором від 02.03.2016 на підставі акта прийому-передачі від 02.12.2016, а саме нестачу в 3013,5 кг, що підтверджується інвентаризаційним описом від 06.06.2017, протоколом інвентаризаційної комісії від 21.07.2017.
18. Відповідно до звіту з незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі майна: часнику, призначеного для громадського харчування у кількості 1590 кг, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Актив Інвестментс", ринкова вартість втраченого від нестачі часнику, призначеного для громадського харчування у кількості 1590 кг, становить 130380 грн.
Згідно зі звітом з незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі майна: часнику, призначеного для громадського харчування у кількості 3013,5 кг, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Актив Інвестментс", ринкова вартість втраченого від нестачі часнику, призначеного для громадського харчування у кількості 3013,5 кг, становить 126567 грн. 
19. Листом від 20.12.2016 № 2926 Товариство звернулося до Одеської митниці ДФС з проханням якнайшвидше вирішити питання щодо реалізації часнику у кількості 24980 кг, переданого на відповідальне зберігання згідно з актом прийому-передачі від 02.12.2016, оскільки він належить до швидкопсувного майна. Цей лист був отриманий уповноваженою особою Митниці 20.12.2016 за вх. № 10174/10-29 
У свою чергу, позивач листом 17.01.2017 № 156/10/15-70-03-06 надав відповідь про те, що Митницею здійснюються необхідні заходи.
20. Крім того, листами від 13.09.2017 № 3263, від 03.10.2017 № 3335, від 16.11.2017 № 3375, від 06.02.2018 № 3460, від 19.02.2018 № 3469, від 21.02.2018 № 3472 та від 21.02.2018 № 3474 відповідач звернувся до позивача з вимогами прийняти рішення про повернення часника власнику відповідно до постанови Солом`янського районного суду від 03.03.2017 або утилізувати зіпсовану продукцію, вжити термінових заходів щодо зміни місця зберігання      зіпсованого майна. 
У відповідь на зазначені листи позивач листами від 05.12.2017 № 4821/10/15-70-03-06, від 12.03.2018 № 8340/6/99-99-05-03-02-15, від 21.03.2018 № 1309/10/15-70-03-06 повідомив Товариство про те, що Митницею здійснюються необхідні заходи.
21. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.03.2017 у справі №3-952/17 (760/21396/16-п), залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 (керівника ТОВ "Фрутарія") до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених частиною 1 статті 483 МК України (протокол про порушення митних правил від 21.11.2016 № 0770/10000/16), закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Також цим судовим рішенням ухвалено повернути ОСОБА_1 товар, вилучений відповідно до протоколу про тимчасове вилучення товарів у справі про порушення митних правил від 02.12.2016 № 0770/10000/16 та розміщений на складі ТОВ "Толк Консалтінг" за адресою: м. Одеса, вул. Новомосковська, 9.
22. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2017 у справі № 815/2881/17, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017, позов ТОВ "Фрутарія" до Одеської митниці ДФС задоволено частково. Визнано противоправною бездіяльність Одеської митниці ДФС щодо нерозмитнення свіжого часнику, заявленого до митного контролю, та оформлення за митною декларацією від 18.11.2016 № 500060001/2016/012427 із зазначенням фактурної вартості товарів у розмірі 21250 доларів США (2500 пакунків) у строки, передбачені МК України. Визнано противоправною бездіяльність Одеської митниці ДФС за фактом неналежного зберігання свіжого часнику, вилученого Митницею на підставі протоколу про порушення митних правил від 02.12.2016 № 0770/10000/16 у складських приміщеннях, розташованих за адресою: м. Одеса вул. Новомосковська, 9, якими користується ТОВ "Толк Консалтинг". В решті позовних вимог відмовлено.
У зазначеній постанові встановлено, що: 1) 10.09.2016 між ТОВ "Фрутарія" (покупець) та фірмою "STAR TEAM INVESTMENTS L.P." (Китай) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 1009/16-03 на поставку часнику; 
2) згідно з декларацією ІМ40ЕЕ № 500060001/2016/012408 на виконання контракту № 1009/16-03 фірмою "STAR TEAM INVESTMENTS L.P." на ТОВ "Фрутарія" поставлено товар: "овочі свіжі: часник" у кількості 25000 мішків (BAGS), призначені для громадського харчування на загальну вартість товару 21250 доларів США. Цей товар 18.11.2016 надійшов до Одеської митниці ДФС.
3) у зв`язку з проведенням перевірки інформації щодо можливого порушення чинного законодавства України під час імпорту товару: свіжий білий часник у кількості 2500 мішків (BAGS), загальною вагою брутто 25000 кг, загальною вартістю 60375 доларів США, Одеською митницею ДФС було вилучено товар та призупинено митне оформлення вантажу;
4) 21.11.2016 Київською міською митницею Державної фіскальної служби України (далі - Київська митниця ДФС) складено протокол порушення митних правил № 0770/10000/16; 
5) 30.11.2016 заступником начальника управління - начальником відділу технічних систем митного контрою УМЗ та РІ Одеської митниці ДФС складено службову записку, адресовану в.о. начальнику Одеської митниці ДФС з пропозицією прийняти рішення щодо визначення складського приміщення ТОВ "Толк Консалтинг", розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Новомосковська, 9 враховуючи властивості товару та відсутність місця для розміщення майна та інших складських приміщень (товар, вилучений за протоколом про порушення митних правил № 0770/10000/16); 
6) 02.12.2016 головним державним інспектором відділу боротьби з незаконним переміщенням наркотиків і зброї управління боротьби з митними правопорушеннями Одеської митниці ДФС, який діяв на підставі доручення на проведення вилучення предметів ПМП №3603/7/26-70-20-01 від 21.11.2016, наданого Київською митницею ДФС здійснено вилучення товару "овочі свіжі: часник, призначений для громадського харчування. Виробник JINING HAIJIANG TRADING CO., LTD, КРАЇНА ВИРОБНИКА CN" у кількості 2498 місць 24980 кг", про що складено протокол № 0770/10000/16 про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил.
Позиція Верховного Суду
23. Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній вимоги і доводи, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
24. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
25. За загальним правилом особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22, стаття 611, частина 1 статті 623 ЦК України).
26. Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
27. Згідно зі статтею 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. 
28. Таким чином, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема невиконання або неналежне виконання установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, господарське правопорушення, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб`єктів тощо. 
29. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.
Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
30. Ураховуючи положення статті 74 ГПК України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.
31. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 10.12.2018 у справі № 902/320/17).
32. Частиною 4 статті 239 МК України (у редакції, чинній до 07.11.2019) передбачено, що товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі органу доходів і зборів, за рішенням керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов`язки, можуть передаватися органами доходів і зборів на зберігання підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей цього Кодексу таке зберігання вважається зберіганням на складі органу доходів і зборів.
33. Згідно з частиною 1 статті 677 ЦК України законом або іншими нормативно-правовими актами може бути встановлений строк, зі спливом якого товар вважається непридатним для використання за призначенням (строк придатності).
34. Відповідно до частини 1 статті 942 і частини 1 статті 950 ЦК України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. За втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.
Згідно зі статтею 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.  Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.
35. Відповідно до частини 5 статі 310 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
36. Виконуючи вміщені у постанові Верховного Суду від 20.12.2018 вказівки щодо необхідності дослідження того, чи є збитками Митниці заявлена нею до стягнення вартість втраченого товару (часнику), враховуючи, що цей товар не є власністю позивача, а лише був вилучений при здійсненні митного оформлення та переданий на зберігання відповідачу, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про те, що позивач як поклажодавець  має право вимагати від Зберігача відшкодування збитків, завданих внаслідок втрати (нестачі) товару, переданого за договором зберігання. 
37. Суди першої та апеляційної інстанцій цілком обґрунтовано погодилися з твердженням скаржника про ненадання відповідачем належних і допустимих      доказів на підтвердження своєчасного складання та надіслання до Одеської митниці ДФС   акта про пошкодження або псування товарів, як це передбачено пунктом 6.3.10 договору від 02.03.2016, не беручи водночас до уваги складені представником Товариства в односторонньому порядку акти про псування продукції від 06.02.2017, від 18.05.2017 та від 05.06.2017,   які не є належними      та допустимими доказами      у розумінні статей 73, 76- 79 ГПК України.
38. Згідно з частинами 4, 7 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.
39. Дійсно, преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.
40. Судовими рішеннями у адміністративній справі № 815/2881/17 встановлено факт, що має істотне значення та не підлягає повторному доказуванню під час вирішення цього господарського спору, а саме факт протиправної бездіяльності Одеської митниці ДФС щодо неналежного зберігання свіжого часнику, вилученого Митницею на підставі протоколу про порушення митних правил від 02.12.2016 № 0770/10000/16, у складських приміщеннях, розташованих за адресою: м. Одеса вул. Новомосковська, 9, якими користується відповідач. 
Зважаючи на викладене, Верховний Суд відхиляє недоречні доводи скаржника про помилкове неврахування судами попередніх інстанцій встановленого судовими рішеннями у адміністративній справі № 815/2881/17 факту збереження на території ТОВ "Толк Консалтинг" неналежним чином часнику, вилученого на підставі протоколу про порушення митних правил від 02.12.2016 № 0770/10000/16, оскільки зазначені доводи ґрунтуються на помилковому довільному тлумаченні змісту вказаних судових рішень.
41. Крім того, згідно з преамбулою та статтею 6 Розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" і від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Таким чином, судове рішення у справі № 815/2881/17, яке 29.11.2017 набрало законної сили та є остаточним, не може бути поставлено під сумнів.
42. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, надавши правову оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність завдання позивачу збитків у спірній сумі внаслідок неналежного виконання Зберігачем договору від 02.03.2016 з огляду на те, що: 1) Зберігач належним чином виконував свої зобов`язання за договором від 02.03.2016,      зокрема, неодноразово повідомляв Поклажодавця про термін придатності переданого на зберігання майна (часнику в сітках по 10 кг, призначеного для громадського харчування), про стан його псування та просив реалізувати часник якнайшвидше; 2) згідно з нормами ДСТУ 3233-95 строк зберігання свіжого часнику становить 4- 6 місяців, у зв`язку з чим за умов обчислення строку зберігання товару з дати його прийняття відповідачем на зберігання за актом 02.12.2016 такий строк остаточно сплинув у червні 2017 року; 3) Митниця у межах строків придатності товару (свіжого часнику), переданого відповідачу на зберігання, не вчиняла жодних дій, які свідчили би про здійснення позивачем заходів щодо відвернення настання збитків або зменшення їх розміру, враховуючи неодноразові прохання відповідача реалізувати майно та обставини протиправної бездіяльності Одеської митниці ДФС, встановлені під час розгляду справи № 815/2881/17 у порядку адміністративного судочинства.
Наведеним повністю спростовуються аргументи скаржника про те, що відповідач порушив умови договору   від 02.03.2016, натомість третя особа як власник товару наполягала саме на його збереженні на складі Товариства, а не на реалізації товару до закінчення строків його придатності.
43. Касаційна інстанція погоджується з доводами скаржника про помилкове посилання судів попередніх інстанцій в обґрунтування своїх висновків на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2019 у справі № 910/9453/18 за позовом Одеської митниці ДФС до ТОВ "Толк Консалтинг", позаяк предметом позову в зазначеній справі було стягнення 754831 грн збитків, спричинених псуванням товарів у обсязі 20294,6 кг, а предметом позову в цій справі є стягнення збитків, спричинених нестачею товарів у обсязі 4603,5 кг, оскільки зазначеними судовими рішеннями у справі між тими самими сторонами не встановлювалися преюдиціальні факти у розумінні частини 4 статті 75 ГПК України, натомість висновок апеляційного суду про відсутність або недоведеність вини відповідача може свідчити лише про правову оцінку, надану судом певному факту при розгляді іншої справи, яка (правова оцінка) не є обов`язковою для господарського суду.
Разом з тим наявні помилкові посилання місцевого та апеляційного господарських судів, зокрема на аналогічність підстав позовів у справах №№ 910/9453/18; 916/3197/17, не призвели до прийняття неправильних по суті рішення і постанови, а відтак не можуть бути достатньою підставою для їх скасування, оскільки відповідно до частини 2 статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
44. Колегія суддів не бере до уваги посилання скаржника в обґрунтування своїх заперечень на неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду, наведених у пунктах 5.2.6 і 5.2.7 постанови від 19.12.2018 у справі № 910/22630/17, оскільки в дійсності такі доводи скаржника свідчать про помилкове ототожнення скаржником вказівок касаційної інстанції щодо необхідності повного з`ясування судами обставин справи під час нового розгляду справи № 910/22630/17, викладених у зазначеній постанові на підставі статей 310, 316 ГПК України, з висновками Верховного Суду щодо застосування конкретних норм права у розумінні частини 4 статті 236 ГПК України.
45. У свою чергу, колегія суддів погоджується з викладеними у відзиві на касаційну скаргу доводами третьої особи, обґрунтованість та відповідність яких чинному законодавству і фактичним обставинам справи підтверджується наведеними раніше висновками.
46. З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем належними і допустимими доказами наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для відшкодування збитків, зокрема, протиправної поведінки відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача, яка би полягала у неналежному виконанні договірних зобов`язань, та завданими збитками, що виключає можливість покладення на Зберігача відповідальності у вигляді стягнення збитків та є підставою для відмови у задоволенні позову.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
47. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них,  місцевий та апеляційний господарські суди дійшли правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог, як наслідок, оскаржувані судові рішення ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
48. Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновку судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з чим підстави для задоволення касаційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваних рішення та постанови відсутні.
Розподіл судових витрат
49. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до 08.02.2020, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 у справі № 916/3197/17 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                           Т. Б. Дроботова

                                                                                                        К. М. Пільков