КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №758/4706/16-ц                                                                              головуючий у І інстанції: Васильченко О.В.
провадження 22-ц/824/2878/2020                                                                                            доповідач: Сліпченко О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
21 січня 2020 року                                                                                       м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., Сушко Л.П., Гуля В.В.
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє мати - ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - Служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права власності на майно.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,- 
ВСТАНОВИВ:
В квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулась із вищевказаним позовом.
Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року позов задоволено.
Визнаноза ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) право власності на             2/9 частки квартири АДРЕСА_1 та на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 .
Визнаноза ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) право власності на 2/9 частки квартири  АДРЕСА_1 та на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 .
В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про виправлення арифметичної помилки у вищевказаному заочному рішенні.
Вказував, що судом ухвалено рішення з помилковим визначенням часток у власності позивачів.
 
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд допустився порушення норм процесуального та матеріального права.
Вказує, що він повністю погоджується із заочним рішенням суду, але зазначає про неправильність математичних обрахунків допущених в ньому, а відтак відмоу у їх виправленні вважає помилковою. 
Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надійшов. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження без повідомлення учасників справи.
 
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що звертаючи із заявою відповідач фактично просить змінити зміст резолютивної частини рішення суду, зменшивши розмір часток у власності позивачів, що не може бути розглянуто в порядку вирішення питання, щодо виправлення описки.
Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
 
Так, за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.
Згідно роз`яснень, викладених у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Під опискою слід розуміти допущення судом помилки, зумовленої неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. Особливо це стосується резолютивної частини рішення, оскільки може ускладнити виконання судового рішення.
До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.
Дослідивши питання обґрунтованості апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що заявник не просить виправити помилкове написання слів, прізвищ, адрес, дат тощо, а по суті, просить змінити зміст рішення суду, змінивши розмір задоволених позовних вимог.
Зокрема, заявник посилається на те, що місцевий суд невірно визначив частки позивачів у власності майном.
Проте, вказане спростовується самим змістом позовної заяви, в якій зазначено відповідні позовні вимоги.
Таким чином заявник не погоджується з вирішенням спору по суті, а задоволення заяви призведе до зміни змісту судового рішення.   
Встановлено, що сторони не оскаржували рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в тому числі, в частині його мотивування або встановлення дійсних обставин справи.  
Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.
Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, а вказані апелянтом обставини не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача, оскільки виправлення описки в даному випадку призведе до зміни змісту судового рішення, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - без змін.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2019 року залишит без змін.
 
Постанова суду апеляційноїінстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови складено «21» січня 2020 року.

Головуючий
 
Судді: