Справа № 307/3240/16-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

16 січня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
       головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Джуги С.Д. і Фазикош Г.В.,
       з участю секретаря Юрочко А.П.,
       переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Марича Івана Юрійовича, на рішення Тячівського районного суду від 01 квітня 2019 року (у складі судді Бобрушка В.І.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Краснянської сільської ради Тячівського району, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: управління Держгеокадастру в Тячівському районі та сектор реєстрації речових прав Тячівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні проїздом, визнання дій протиправними та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, скасування права власності та рішення про державну реєстрацію цього права, - 
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом у листопаді 2016 р. 
       Після збільшення позовних вимог (т.1, а.с.23-24, 77-78) просила:
-усунути перешкоди з боку відповідачів у користуванні землями загального користування (проїздом) від центральної вулиці Миру в с. Красна до її двору шляхом заборони їм учинення будь-яких дій по блокуванню проїзду (дороги), закриття воріт, дверцят, учинення перешкод у в`їзді до її домоволодіння і виїзді із домоволодіння на центральну АДРЕСА_2 ;
-визнати протиправними дії і рішення восьмої сесії сьомого скликання Краснянської сільської ради від 03.11.2016 р. у частині затвердження протоколу погодження меж і затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд Соймі М.М. площею 0.08 га в АДРЕСА_1 , та скасувати вказане рішення;
-скасувати в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки площею 0.08 га, розташованої у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2124483200:04:003:0072, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ;
-скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0.08 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2124483200:04:003:0072, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, номер запису про право власності 19307672 від 01.03.2017 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1188692721244, скасувати рішення про державну реєстрацію цього права в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень, індексний номер 34137766 від 03.03.2017 р. 
       Позовні вимоги обґрунтувала тим, що в 1961 р. її чоловіку ( ОСОБА_4 ) був наданий дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_3 , на земельній ділянціплощею 0.07 га, виділеній рішенням Дубівської сільської ради депутатів трудящих № 22 від 25.04.1960 р.
       У 1963 р. будівництво житлового будинку та господарських споруд було завершено, а до 1991 р. також завершено будівництво літньої кухні.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (чоловік) помер.
       У 2016 р. відповідачі повністю закрили проїзд від її домоволодіння на центральну дорогу (вулицю), захопивши частину земельної ділянки, яка перебуває у володінні територіальної громади - Краснянської сільської ради.
       Вважає, що відповідачі незаконно захопили дорогу (проїзд) загального користування і зробили неможливим вільний доступ до її будинку та користування ним (завезення дров, сіна тощо), а Краснянська сільська рада всупереч своїм попереднім рішенням дозволила передачу відповідачам у власність, без погоджень із нею, сусідньої земельної ділянки разом із дорогою загального користування (проїздом), який веде до її земельної ділянки згідно з технічною документацією про встановлення меж у натурі. 
       Рішенням Тячівського районного суду від 01.04.2019 р. у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю. Заходи забезпечення позову скасовано. 
       У апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.
       Покликається на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного рішення через неправильне встановлення судом обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.
       Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до неправильної оцінкисудом наявниху справі доказів.
       Письмового відзиву на апеляційну скаргу не подано.
       У судове засідання сторона позивача не з`явилася, хоча про час і місце такого була належно повідомлена, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (повістки). Представник ОСОБА_1 - адвокат Марич І.Ю., подав заяву про розгляд справи без його участі.
       Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та їх представник - адвокат Носа І.М., не визнали скарги та просять залишити рішення суду першої інстанції без змін. При цьому відповідачі пояснили, що приватизували свою земельну ділянку законно, а жодного проїзду від центральної вулиці Миру в с. Красна до двору ОСОБА_1 через їх земельну ділянку не існує.
       Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.
       Суд першої інстанції дійшов висновку, що стороною позивача в судовому засіданні не надано належних, допустимих і достатніх доказів у підтвердження того, що між земельними ділянками ОСОБА_1 і ОСОБА_2 існував проїзд до вулиці Миру в с. Красна Тячівського району , що було допущено порушення правил землеустрою, прав позивачки ОСОБА_1 , плану забудови населеного пункту с. Красна (містобудівних умов і вимог) під час складення, погодження, затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідача ОСОБА_2 . площею 0.08 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2124483200:04:003:0072, що оспорювані позивачкою рішення Краснянської сільської ради та державного реєстратора речових прав Тячівської РДА є незаконними. У справі немає даних, які б указували на прийняття Краснянською сільською радою рішення про визначення на місцевості у встановленому законодавством порядку дороги загального користування, вулиці, проїзду чи іншої лінійної інженерної споруди (комплексу споруд) із конкретно визначеними параметрами, відображення відповідного об`єкту в технічній документації щодо території населеного пункту с . Красна по вул . Миру .
       Апеляційний суд погоджується із цим висновком через його відповідність установленим фактичним обставинам, що мають значення для справи (є предметом доказування), належним чином оціненим доказам і нормам матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
       Згідно з положеннями ст. 367 ч.1, ч.6 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки зводяться лише до переоцінки наявних у справі доказів і не містять обставин, які б стали підставою для скасування оскарженого рішення.
       Так, установлено та не заперечується, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_3 на підставі рішення Тячівського районного суду від 01.02.2016 р. у порядку спадкування за ОСОБА_4 (чоловіком) і користувачем присадибної земельної ділянки (т.1, а.с.5-10).
       Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 проживають по АДРЕСА_1 .
       Визначальним моментом спірних правовідносин є вимога позивачки про усунення перешкод із боку відповідачів у користуванні нею землями загального користування (проїздом) від центральної вулиці Миру в с. Красна до її двору шляхом заборони їм учинення будь-яких дій по блокуванню проїзду (дороги), закриття воріт, дверцят, учинення перешкод у в`їзді до її домоволодіння і виїзді із домоволодіння на центральну АДРЕСА_2 , тобто першочергового доведення потребує факт наявності проїзду від центральної вулиці ( вул. Миру ) до дворогосподарства ОСОБА_1 .
       Із цього приводу в матеріалах справи наявні:
-протокол комісії із питань земельних ресурсів по вирішенню спірного питання між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 від 21.03.2016 р., згідно з яким указані особи більше 50-ти років користуються спільною під`їзною дорогою до своїх дворогосподарств. На даний час між ними виник конфлікт у користуванні спільною дорогою. У обох сторін відсутні правовстановлюючі документи на землю, а проїзд між будинками відноситься до земель комунальної власності сільської ради (т.1, а.с.11);
-лист дочірнього підприємства «Хуст - Земля Карпат» від 14.03.2017 р. про зупинення виготовлення ОСОБА_1 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 оформив право власності на свою земельну ділянку, конфігурація якої охопила (закрила) проїзну дорогу до земельної ділянки ОСОБА_1 (т.1, а.с.82);
-лист Краснянської сільської ради від 09.06.2017 р. про те, що рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 було прийнято помилково - без унесення змін у генеральний план і закриття проїзду до будинку ОСОБА_1 (т.1, а.с.112).
       За приписами ст. 83 ч.4 п. «а» Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).
       У Законі України «Про автомобільні дороги» наведено визначення таких термінів: вулиця, дорожнє покриття (далі - покриття), земляне полотно, проїзна частина, смуга руху, технічні засоби, штучні споруди.
       Так, відповідно до ст. 18 цього Закону складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування. Межі вулиці за її шириною визначаються "червоними лініями". Розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах "червоних ліній" вулиці не допускається. 
       Згідно з положеннями ст.ст. 8,16, 17, 19 ч.1 Закону України № 3038-VI від 17.02.2011 р."Про регулювання містобудівної діяльності" планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування.Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації. Планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.Строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується. Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п`ять років. Детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.
       Питання вулиць і доріг населених пунктів на момент виникнення спірних правовідносин регулювалися також ДБН В.2.3-5-2001.
       Однак, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що право ОСОБА_1 порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували на наявність проїзду від центральної вулиці Миру в с. Красна до її двору, розміри цього проїзду та конкретне розташування («червоні лінії»).
       Т аких доказів сторона позивача не подала та в судовому засіданні їх не здобуто.
       Указаний протокол комісії із питань земельних ресурсів по вирішенню спірного питання між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 від 21.03.2016 р., лист дочірнього підприємства «Хуст - Земля Карпат» від 14.03.2017 р. і лист Краснянської сільської ради від 09.06.2017 р. у розумінні наведених норм матеріального права не можуть слугувати належними та достовірними доказами.
       Мало того, листом від 31.08.2017 р. Краснянська сільська рада як відповідач у справі просила суд вважати попередній лист (від 09.06.2017 р.) недійсним (т.1, а.с.139), а відповідно до протоколу комісії з питань земельних ресурсів по вирішенню спірного питання по погодженню меж між громадянами ОСОБА_2 і ОСОБА_1 від 17.11.2016 р. межі земельних ділянок указаних осіб проходять згідно з обмірами цих ділянок, відповідають дійсності та вказані вірно (т.1, а.с.168).
       Немає жодної згадки про який-небудь проїзд і в акті про виділення (відвід) земельної ділянки ОСОБА_4 для будівництва індивідуального житлового будинку від 28.04.1960 р. (т.1, а.с.10). Не підтверджують цього факту ні викопіровка з генплану с. Красна щодо ОСОБА_1 (т.1, а.с.83, 136-137, 141-143), ні схема забудови присадибної ділянки ОСОБА_4 (т.1, а.с.206), ні технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), згідно з якою межі земельної ділянки проходять по межових знаках згідно з актом прийомки-передачі межових знаків (т.1, а.с.149-173), ні збірний кадастровий план земельної ділянки, з якого видно, що розташування, площа та координати земельної ділянки ОСОБА_4 згідно зі схемою забудови за рішенням Дубівської сільської ради № 22 від 25.04.1960 р. істотно не відповідають площі, розташуванню і координатам ділянки, якою фактично користується ОСОБА_1 (т.1, а.с.216-217).
       Призначена судом першої інстанції за клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Марича І.Ю., земельно-технічна експертиза (т.2, а.с.2-22) не була проведена через те, що станом на 24.10.2018 р. експертизи з питань землеустрою у Закарпатському відділенні ЛНДІСЕ не виконуються, а під час апеляційного перегляду справи сторона позивача аналогічного клопотання не заявляла, хоча відповідне право їй було роз`яснено.
       Тобто, в зв`язку з недоведеністю факту наявності проїзду від центральної вулиці (вул . Миру ) до дворогосподарства ОСОБА_1 не підлягають задоволенню і решта позовних вимог як похідних, оскільки немає підстав стверджувати, що приватизацією присадибної земельної ділянки ОСОБА_2 порушені земельні чи інші права ОСОБА_1 .
       При цьому, колегія суддів констатує, що позивач ні в мотивувальній, ні у прохальній частині позовної заяви не зазначає предметом оспорювання конкретне рішення Краснянської сільської ради № 224 від 22.02.2017 р., хоча одна з позовних фактично обумовлена саме цим рішенням.
       Принагідно, колегія суддів також зауважує, що згідно з висновками ВП ВС після внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права (постанови ВП ВС від 04.09.2018 р. у справі № 915/127/18, від 16.01.2019 р. у справі № 755/9555/18).
       Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та відповідно до положень ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив по суті спору правильне судове рішення, із додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.
       Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Марича Івана Юрійовича, залишити без задоволення.
2.Рішення Тячівського районного суду від 01 квітня 2019 року залишити без змін.
3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
4.Повне судове рішення складено 24.01.2020 р.

       Судді: