Дата документу 18.02.2020 Справа № 331/3041/15-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 331/3041/15                                                 Головуючий у 1 інстанції Жукова О.Є.
Провадження №22ц/807/622/20                             Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
18 лютого 2020 року         м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:         Полякова О.З.,
суддів:         Крилової О.В.,
Кухаря С.В., 
при секретарі: Семенчук О.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И Л А:        
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2019 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу.
На вказану ухвалу, ТОВ «ФК «Форінт» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм цивільно-процесуального кодексу України, просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування своєї апеляційної скарги ТОВ «ФК «Форінт» зазначає, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2019 року за клопотанням ОСОБА_1 по справі вже призначалась судова почеркознавча експертиза. Натомість, експертиза не була проведена у зв`язку з ненаданням на клопотання експерта вільних зразків підписів ОСОБА_2 . А отже, повторне клопотання про призначення експертизи, скаржник вважає затягуванням розгляду справи. 
Також, ТОВ «ФК «Форінт» зазначає, що під час призначення судової почеркознавчої експертизи, суд не вирішив ключові моменти, які є вирішальними для проведення своєчасної, повної та достовірної експертизи, а саме: не з`ясував достовірності виконання наданих ОСОБА_2 вільних зразків підпису, не пред`являв подані вільні зразки підпису особі, яка підлягає ідентифікації, не з`ясував питання можливості надання ОСОБА_2 вільних зразків підпису та інших документах. В апеляційній скарзі також міститься посилання на необґрунтовану зміну експертної установи. 
21 січня 2020 року від ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Форінт». Апеляційну скаргу вважають безпідставною, оскільки у справі першу чергу підлягає встановлення обставини чи підписував відповідач договір поруки, належним доказом чого є висновок почеркознавчої експертизи.
05 лютого 2020 року від ТОВ «ФК «Форінт» на адресу апеляційного суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_2 , в якій зазначено про неналежність наданих відповідачем вільних зразків підпису.
18 лютого 2020 року від ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 надійшла заява з процесуальних питань, в якій зазначається, що процесуально не передбачено порядок надання відповіді на відзив, яку надано скаржником. 
У судове засідання, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися. Про розгляд справи повідомлялися належним чином, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_1 та повернуті до суду конверти з відміткою поштового відділення «адресат відстуній» на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т. 3 а.с. 86, 88, 90).
Так, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Колегію суддів враховано, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.
Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення відповідача по справі про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.
За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.
Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.
За таких обставин, обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за участю представника ОСОБА_2 – ОСОБА_4 , представника ТОВ «ФК «Форінт» - Кошман О.П., та за відсутності осіб, які не з`явились у судове засідання. 
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Постановляючи ухвалу від 04 грудня 2019 року про призначення судової почеркознавчої експертизи суд першої інстанції виходив з того, що повторне призначення по справі експертизи не суперечить процесуальному законодавству та сприяє повноті розгляду справи. 
З зазначеним висновком суду колегія не може погодитись у повному обсязі. 
Так, колегією суддів досліджено матеріали справи, та встановлено наступне. 
У квітні 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 20072,46 доларів США, обмеживши розмір солідарного стягнення сумою 20072,46 доларів США, та стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3   заборгованість за кредитним договором в сумі 20072,46 доларів США, обмеживши розмір солідарного стягнення сумою 20072,46 доларів США.
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 01 липня 2008 року № 014/17-46/678-55 в сумі 20072,46 доларів США. Розмір солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 обмежено сумою 20072,46 доларів США. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 01 липня 20108 року № 014/17-46/678-55 в сумі 20072,46 доларів США. Розмір солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 обмежено сумою 20072,46 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір 1218 грн. з кожного. 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2015 року.
18 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про призначення по справі почеркознавчої експертизи, виконання якої просив доручити Запорізькому криміналістичному Центру МВС України.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2018 року залучено до участі у справі ТОВ «ФК Форінт» в якості правонаступника позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль».
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2019 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам Запорізького Науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України. На вирішення судової почеркознавчої експертизи поставлене питання: 1. Ким, ОСОБА_2 , чи іншою особою виконано підпис у графі « ОСОБА_2 » в документів (оригінал договору поруки № 014/17-46/678-55 від 01 липня 2008 року)?. Зобов`язано ТОВ «ФК «Форінт» з метою проведення експертизи надати суду оригінал договору поруки № 014/17-46/678-55 від 01 липня 2008 року. Постановлено відібрати у ОСОБА_2 вільні та експериментальні зразки підпису. 
17 травня 2019 року ТОВ «ФК Форінт» надало до суду оригінал договору поруки № 014/17-46/678-55 від 01 липня 2008 року.
20 травня 2019 року Жовтневим районним судом на адресу Запорізького Науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України для проведення почеркознавчої експертизи надіслано матеріали цивільної справи, експериментальні зразки почерку та підпису ОСОБА_2 (у положенні сидячи та стоячи на 15 арк. кожні), оригінал договору поруки № 014/17-46/678-55 від 01 липня 2008 року.
12 червня 2019 року до Жовтневого районного суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення судової почеркознавчої експертизи, а саме вільних зразків підписів ОСОБА_2 , виконаних не менше ніж на 10-15 документах, за часом виконання максимально наближених до 2008 року. 
Згідно довідки секретаря судового засідання суддя Жукова О.Ю. знаходилась у основній оплачувальній щорічній відпустці з 24 липня 2019 року по 21 серпня 2019 року. 
01 серпня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя повернулись надіслані для проведення експертизи матеріали з повідомленням Запорізького Науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України про неможливість проведення судової експертизи у зв`язку з відсутністю відповіді на заявлене експертом клопотання. 
22 серпня 2019 року провадження по справі за позовом ТОВ «ФК «Форінт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором поновлено. 
03 грудня 2019 року від ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про призначення експертизи. Зазначено, що в ході зміни дислокації архіву по місту його праці ТОВ «Дніпротранссервіс» були знайдені його заяви та інші документи, виконанні власноруч у період надання кредиту ОСОБА_1 . Просив виконання експертизи доручити Запорізькому відділенню Дніпропетровського НДІСЕ. 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя вищенаведене клопотання задоволено. Призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам Запорізького відділення Дніпропетровського НДІСЕ. На вирішення судової почеркознавчої експертизи поставлено питання: 1. Ким, ОСОБА_2 , чи іншою особою виконано підпис у графі « ОСОБА_2 » в документі (оригіналі договору поруки № 014/17-46/678-55/1 від 01 липня 2008 року)?. Зобов`язано ТОВ «ФК «Форінт» з метою проведення експертизи надати суду оригінал договору поруки № 014/17-46/678-55 від 01 липня 2008 року. 
Так, колегією суддів враховуються, вимоги положень процесуального закону, з огляду на доводи відповідача ОСОБА_2 , що договір поруки ним не підписувалось та не укладалось, та те що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14.
Дійсно, доведення обставин, чи підписував ОСОБА_2 договір поруки, за яким позивач просив стягнути заборгованість, мають істотне значення для правильного вирішення спору по суті. 
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (995_004), ратифікованої Законом від 17.07.97 N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ), гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної справи, в якій вона є стороною.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
01 березня 2018 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Літвінюк проти України» («Litvinyuk v. Ukraine», заява № 55109/08) (далі також - Рішення) щодо надмірної тривалості провадження у справі та відсутності ефективного засобу юридичного захисту позивачки від такої тривалості. У резолютивній частині Рішення ЄСПЛ вказав, що мало місце порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
ЄСПЛ, зокрема, дійшов висновку, що період, коли тривало провадження щодо процесуальних питань, має розглядатися як частина розгляду справи та вирішення спору щодо прав й обов`язків цивільного характеру. ЄСПЛ аналізував період провадження у справі тривалістю чотири роки та вісім місяців у трьох інстанціях, який розпочався 2 лютого 2007 року (після ухвалення ЄСПЛ рішення за першою заявою позивачки - № 9724/03) і завершився 5 жовтня 2011 року (постановленням Верховним Судом України відповідної ухвали).
ЄСПЛ дійшов висновку, що тривалість провадження була надмірною та не відповідала вимозі «розумного строку».
Європейський суд з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
Також, Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а сторони мають право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Колегія суддів Першої судової палати Цивільного касаційного суду у складі Верховного Суду  виходить з того, що відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини «справедливість», що є вимогою статті 6 Конвенції не є «основною» справедливістю, а «процесуальною». Стаття 6 Конвенції гарантує тільки «процесуальну» справедливість, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (Star Cate Epilekta Gevmata and Others v.Greece (Star Cate Epilekta Gevmata та інші проти Греції).  
Так, зазначаючи в оскаржуваній ухвалі що повторне призначення по справі експертизи не суперечить процесуальному законодавству, суд першої інстанції не врахував вищенаведених вимог, та не звернув уваги на положення ст. 210 ЦПК України, якою встановлено строки розгляду справи по суті, а саме зазначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. 
Судом першої інстанції також не враховано, що у світлі практики Європейського Суду період, коли триває провадження щодо процесуальних питань, має розглядатися як частина розгляду справи та вирішення спору щодо прав й обов`язків цивільного характеру.
Вбачається, що з позивач звернувся до суду з метою захисту своїх прав у квітні 2015 року. 
Також, безпідставними є посилання суду, що представником відповідача клопотання експерта отримано 03 липня 2019 року, а з 24 липня 2019 року по 21 серпня 2019 року головуючий по справі знаходився у відпустці, що послугувало неможливістю вирішення судом клопотання експерта, та необхідністю повторного призначення експертизи.
З матеріалів справи вбачається, що клопотання експерта про надання додаткових матеріалів надійшло до Жовтневого районного суду 12 червня 2019 року (т. 2 а.с. 229), проте, судом не було здійснено жодної процесуальної дії для недопущення тяганини розгляду справи. 
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.  
Разом з тим, поведінка заявника ОСОБА_2 , зокрема ненадання до суду умовно-вільних зразків його підпису ще під час призначення судової експертизи вперше, не відповідає вищенаведеній нормі. 
Також, слід звернути увагу, що Цивільний процесуальний кодекс України визначає порядок призначення експертизи, результати якої розцінюються як висновок експерта.
Так, відповідно до ст. 102, 104 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
При визначення об`єктів та матеріалів, що підлягають направленню на експертизу, суд у необхідних випадках вирішує питання щодо відібрання відповідних зразків.
Висновок  експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена  на підставі ухвали суду відповідними судово-експортними установами
Згідно з пунктом 1.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08жовтня 1998 року №53/5, основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Такою експертизою вирішуються і деякі не ідентифікаційні завдання (встановлення факту виконання рукописного тексту під впливом будь-яких факторів, що заважають (природних: хворобливий стан, хронічні захворювання, вікові зміни; тимчасових зовнішніх: незвичне тримання засобу для писання, незвична поза, обмеження зорового контролю тощо; тимчасових внутрішніх: алкогольне сп`яніння, фармакологічні, наркотичні засоби тощо; штучних: викривлення письма зміненими рухами); визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).
Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.
Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.
Відповідно до п.п. 1.8, 3.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 08 жовтня 1998 року за № 53/5, підставою для проведення експертиз відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ (постанова, ухвала) про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або письмове звернення потерпілого чи сторони захисту кримінального провадження (далі - документ про призначення експертизи (залучення експерта)), у якому обов`язково зазначаються реквізити, перелік питань, поставлених експерту, а також об`єкти, що підлягають дослідженню (перераховуються всі об`єкти).
Відповідно до пункту 1.3. вказаних Рекомендацій для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.
Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи.
Згідно пункту 1.4. цих Рекомендацій перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), має пред`явити їх особі, яка підлягає ідентифікації. У документі, що є підставою для проведення експертизи, орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), зобов`язаний (зобов`язана) зазначити документи, у яких містяться вільні, умовно-вільні зразки почерку та (або) підпису особи.
При вилученні вільних зразків підписів особи, від імені якої виконано досліджуваний підпис, слід відшукувати документи з варіантом підпису, найбільш схожим на підпис, що досліджується. Такі підписи найчастіше зустрічаються у документах, аналогічних досліджуваному.
Вільні зразки по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо), за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням.
В порушення вищенаведених вимог судом першої інстанції не з`ясовано обставин достовірності виконання наданих ОСОБА_2 вільних зразків підпису, не пред`явлено подані вільні зразки підпису особі, яка підлягає ідентифікації.
За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, що призвело до постановлення помилкової ухвали й у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Разом з тим, вимоги апеляційної скарги щодо вирішення питання розподілу судових витрат не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. 
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на вищенаведені вимоги закону, суд вирішує питання розподілу судових витрат лише після закінчення розгляду справи по суті.
Керуючись ст. ст. 376,379,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»  – задовольнити частково.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2019 року про призначення експертизи - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.
Повна постанова складена 27 лютого 2020 року.
Головуючий:

Судді: