ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року	 	Справа № 140/2746/19 пров. № 857/13077/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                        Попка Я.С.
суддів                                                             Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,
за участю секретаря судового засідання    Ігнатищ Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року, ухвалене суддею Сорока Ю.Ю., 12:21:54 год, м. Луцьк, дата складання повного тексту рішення 14 листопада 2019 року, у справі за позовом Приватного підприємства «Західна Аграрна Компанія» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:
                    
09.09.2019 позивач – Приватне підприємство «Західна Аграрна Компанія» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 03.05.2019:
№0004661408, яким збільшено суму грошового за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на загальну суму 455 335,04 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням – 364 268,03 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 91 067,01 грн.;
№0004671408, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість товарів з ввезених товарів на загальну суму 1 001 737,08 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням – 801 389,66 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 200 347,42 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року задоволено повністю адміністративний позов. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 03.05.2019 року №0004661408, №0004671408.
Представником позивача до закінчення судових дебатів було заявлено клопотання про понесення додаткових судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу і 05.11.2019 звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
Додатковим рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Приватного підприємства «Західна Аграрна Компанія» витрати на правову допомогу у розмірі 35 091 грн. 34 коп.
Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заявлений до відшкодування розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, часом, що був затрачений адвокатом, та обсягом наданих послуг. Також, суд враховує значення справи для позивача, оскільки внаслідок задоволення позовних вимог судом скасовано податкові повідомлення-рішення від 03.05.2019 №0004661408, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на 455 335,04 грн., а податковим повідомленням-рішенням від 03.05.2019 р №0004671408 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезення товарів на 1001737, 08 грн. Відтак, факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 35 091,34 грн. підтверджується належними та допустимими доказами.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, вважаючи його постановленим з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, Головне управління ДПС у Волинській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні заяви.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що в даній судовій справі вартість наданих послуг та виконаних робіт є завищеною, не відповідає складності справи, та за належної компетенції представника позивача не складають заявлений їх розмір, суми фактично понесених витрат у зв`язку з розглядом цієї справи є не співмірними в силу ч.5 ст.134 КАС України.
Вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що згідно поданих звітів позивачем щодо наданих правових послуг зазначається «орієнтовний» час витрачений адвокатом на надання правничої допомоги (наприклад, із складання позовної заяви – орієнтовно 32 год., складання Заяви про розмір судових витрат – орієнтовно 2,5 год. тощо). Щодо витрат, які складають і витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів, забезпеченням доказів, то згідно умов договору про надання адвокатом професійної правничої допомоги від 28.08.19 саме на клієнта покладається в обов`язки – надати наявні документи та матеріали, необхідні для правової допомоги, виготовляти копії письмових та електронних доказів, збору доказів тощо. Такі «орієнтовні» витрати не підтверджуються жодним документом, що в свою чергу призводить до неможливості розрахунку розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги та розподілу його між сторонами у справі.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює. 
Відповідно до  статті 143 КАС України  суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог    (ч.3  ст. 143 КАС України).
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному  статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до  статті 252 КАС України  суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Згідно з ч. 7  ст. 139 КАС України  розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, основними умовами для прийняття додаткового рішення про відшкодування позивачу судових витрат є наявність поважних причин    неможливості надання доказів, що підтверджують розмір    витрат на професійну правничу допомогу, зазначення про них у поданій до закінчення судових дебатів заяві та подання відповідних доказів протягом п`яти днів    після ухвалення рішення суду.
З матеріалів справи судом встановлено, що представником позивача до закінчення судових дебатів було заявлено клопотання про понесення додаткових судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу і 05.11.2019 подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35  091,34 грн.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною третьої цієї статті встановлено, що, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
А за правилами частини четвертої цієї статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На виконання вимог цієї норми позивач під час розгляду справи по суті подав: договір про надання адвокатом професійної правничої (правової) допомоги (правових послуг) № 19-001-КАС-01-01 від 28.08.2019; акт прийому-передачі наданих послуг №191030-001-01 від 30.10.2019 зі звітом щодо наданих послуг від 30.10.2019; платіжні доручення №1435 від 10.09.2019, №1634 від 11.10.2019 та №1773 від 30.10.2019, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу зі складання позовної заяви, інших процесуальних документів та інших документів, що пов`язанні з розглядом справи в розмірі 21 000,00 грн.; акт прийому-передачі наданих послуг №191002-001-01 від 02.10.2019 зі звітом щодо наданих послуг від 02.10.2019 та звітом про фактично понесені витрати від 02.10.2019 з додатками (посадочні документи: 000B4026-EBB6-F9DC-0001 #Ц8У-Н1-2630109-1609 від 16.09.2019, 000B4026-2BB6-F9E0-0001 #662-Е1-2630181-1609 від 16.09.2019, 000B4026-FFB6-FEC6-0001 #ЖЮЦ-Е1-2638073-1609 від 16.09.2019, 000B4026-7B36-ECC-0001 #2Б2-Н1-2638138-1609 від 16.09.2019); платіжні доручення №1495 від 20.09.2019, №1600 від 09.10.2019, №1601 від 09.10.2019; лист ПП «ЗАК» вих. №1-4/241 від 09.10.2019, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу з представництва інтересів позивача у Волинському окружному адміністративному суді 01.10.2019 в розмірі 3 500,00 грн.; витрати, що пов`язані з прибуттям представника позивача до Волинського окружного адміністративного суду 01.10.2019 в розмірі 1 157, 09 грн.); акт прийому-передачі наданих послуг №191022-001-01 від 22.10.2019 зі звітом щодо наданих послуг від 22.10.2019 та звітом про фактично понесені витрати від 22.10.2019 з додатками (посадочні документи: 000B403D-DBE3-10B3-0001 #БЮ6-Н1-2722784-0910 від 09.10.2019; 000B403D-6F63-10B5-0001 ШФ1-Е1-2722803-0910 від 09.10.2019; 000B403D-AF63-1405-0001 #9П2-Е1-2729087-0910 від 09.10.2019; 000B403D-9B73-1408-0001 #П7Ю-Н 1-2729152-0910 від 09.10.2019); платіжні доручення №1633 від 11.10.2019, №1769 від 30.10.2019, №1770 від 30.10.2019, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу з представництва інтересів позивача у Волинському окружному адміністративному суді 21.10.2019 в розмірі 3 500, 00 грн.; витрати, що пов`язані з прибуттям представника позивача до Волинського окружного адміністративного суду 21.10.2019 в розмірі 1 221,32 грн.; акт прийому-передачі наданих послуг №191029-001-01 від 29.10.2019 зі звітом щодо наданих послуг від 29.10.2019 та звітом про фактично понесені витрати від 29.10.2019 з додатками: фіскальним чеком №22305 від 22.10.2019 та електронним квитком №2521591 від 22.10.2019р. з перекладом, посадочним документом 000B404A-9BF9-CE65-0001 #1Л5-Е1-3921068-2210 від 22.10.2019, посадочним документом 000B404A-AF79-CE67-0001 #2Ф6-Т13921085-2210 від 22.10.2019; платіжні доручення №1771 від 30.10.2019, №1772 від 30.10.2019, №1774 від 30.10.2019, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу з представництва інтересів позивача у Волинському окружному адміністративному суді 28.10.2019 в розмірі 3 500, 00 грн.; витрати, що пов`язані з прибуттям представника позивача до Волинського окружного адміністративного суду 28.10.2019 в розмірі 1 212, 93 грн.
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданими документами підтверджується факт надання адвокатом правової допомоги позивачу у формі представництва. Позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що пов`язані з розглядом справи, в розмірі 35 091,34 грн., в тому числі: 21000,00 грн. – витрати на професійну правничу допомогу зі складання позовної заяви, інших процесуальних документів та інших документів, що пов`язанні з розглядом справи; 10 500,00 грн. – витрати на професійну правничу допомогу з представництва інтересів позивача у Волинському окружному адміністративному суді; 3591,34 грн. – витрати, що пов`язані із прибуттям представника позивача до Волинського окружного адміністративного суду.
Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що заявлений до відшкодування розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, часом, що був затрачений адвокатом, та обсягом наданих послуг.
Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, враховуючи складність справи та надані адвокатом послуги, дійшов правомірного висновку, що заява позивача про стягнення на його користь судових витрат, у вигляді витрат на правову допомогу, понесених на представництво адвоката у розмірі 35 091,34 грн. підлягає до задоволення.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого додаткового рішення не впливають та висновків суду не спростовують.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року у справі № 140/2746/19 за позовом Приватного підприємства «Західна Аграрна Компанія» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Я. С. Попко 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 05.02.2020.