Справа № 759/19605/19	 	 	 	Головуючий у І інстанції Жмудь В.О.	
Провадження № 33/824/502/2020 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП	 	 	 	Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
07 лютого 2020 року                                                                     м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Святошинського  районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року, якою 
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 384 грн. 20 коп. судового збору,
 
В С Т А Н О В И В :
За постановою ОСОБА_1  визнаний винуватим у тому, що він 14.10.2019 о 13 год. 30 хв. керував автомобілем «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності UAB «Auforsa», та рухався по вул. Чорнобильській, 2 в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя), і, в порушення п. 2.5 ПДР, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.
В апеляційній скарзі з доповненнями особа, яка притягується до адміністративної відповідальності,просить постанову скасувати та постановити нову постанову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого і обмежитися усним зауваженням, а провадження по справі закрити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що працює приватним підприємцем і доставляє продукти харчування по ресторанах, під час зупинки працівників поліції в його машині були продукти харчування, які швидко псуються на суму більше 10000 грн., і тому на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння відмовився, оскільки він наркотичних засобів не вживає, а патрульні поліцейські ввели його в оману, запевнивши, що від огляду можливо відмовитися і наслідки відмови не роз`яснили. Крім того, працівники поліції почали погрожувати, що заберуть машину з продуктами харчування на штраф майданчик. Після того як був оформлений протокол про адміністративне правопорушення, він не був відсторонений від керування транспортним засобом та продовжив виконувати свою роботу. Вважає дії поліцейських провокацією правопорушення. Підкреслює, що суддею не враховано тих обставин, що він притягується до адміністративної відповідальності вперше, працює приватним підприємцем, надає послуги з перевезення/доставки продуктів, а тому керування транспортним засобом  є єдиним джерелом його доходу та сім`ї, крім того, у нього на утриманні перебуває батько, який хворіє цукровим діабетом, має інвалідність першої групи, у зв`язку з ампутацією обох ніг потребує від нього допомоги та нагляду.       
 
Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, що підтримали апеляційну скаргу,  перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
 
Факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан  наркотичного сп`яніння за обставин, викладених у постанові, стверджується матеріалами справи  та не заперечується в апеляційній скарзі.
 
Доказам по справі суддею надана належна оцінка і висновок судді про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР є вірним, оскільки водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного  сп`яніння.
 
Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. 
 
З пояснень особи, що притягується до адміністративної відповідальності, які не спростовані матеріалами справи, встановлено, що  до порушення вимог п.2.5 ПДР водієм ОСОБА_1  спонукало перебування в автомобілі продуктів харчування значної вартості, що швидко псуються,  та штучно створена поліцейськими ситуація, що призвела до безпідставного затягування процедури з`ясування питання про наявність чи відсутність у діях водія порушення вимог п.2.9 ПДР.
 
З податкової накладної №3398 від 14.10.2019  вбачається, що ФОП ОСОБА_1 постачав продукти харчування на суму близько 10,5 тис. грн. до Компанії «Євроланч», що займається виготовленням та доставкою обідів на замовлення. 
 
З відеозапису з камери поліцейського вбачається, що два поліцейських, після отримання інформації про наявність у автомобілі товарів для ресторанів, у процесі бесіди  фактично змушують ОСОБА_1 до відмови від огляду у медичному закладі, пояснюючи, що за таких обставин оформлення матеріалів буде швидким, а один з них при цьому роз`яснює, що у разі, якщо він поїде до медичного закладу, його автомобіль буде евакуйований на штрафмайданчик. 
 
Зазначені дані свідчать про безпідставність висновку судді про те, що пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не підтверджені доказами.
 
Також не спростовано доказами твердження ОСОБА_1 про те, що після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, він не був відсторонений від  керування транспортним засобом, а продовжив на ньому рух. 
 
Таким чином, необхідно визнати, що відмова ОСОБА_1 від проведення огляду у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння  була вимушеною та направленою на усунення небезпеки, що несла загрозу для власності особи (псування товарів), за обставин, що виникли, ця небезпека не могла бути усунута іншими засобами, а шкода, заподіяна  невиконанням припису  ПДР, за умови подальшого не відсторонення водія від керування транспортним засобом, є значно меншою, ніж відвернена шкода.
 
Із зазначеного встановлено, що порушення вимог п.2.5 ПДР ОСОБА_1 вчинено в стані крайньої необхідності, що виключає визнання його дій адміністративним правопорушенням.
 
Вказана обставина не була досліджена суддею, внаслідок чого висновок судді про винуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є помилковим.
 
Доводи апеляційної скарги про малозначність вчиненого адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки дія, вчинена в стані крайньої необхідності, не є адміністративним правопорушенням, що виключає можливість застосування ст.22 КУпАП.
 
Зазначене свідчить про необхідність скасування постанови та закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
 
    П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, задовольнити частково.
 
Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року щодо  ОСОБА_1 скасувати.
 
Провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                В. Р. Шроль