ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/1452/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О., 
за участю: 
позивача: ОСОБА_1 ,
представника відповідача: Кравченка П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2019, (суддя суду першої інстанції Турлакова Н.В.), прийняте у письмовому провадженні в м. Дніпро, в адміністративній справі №160/1452/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу,–  
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив скасувати наказ № 94 від 22.01.2019 начальника Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення позивача – старшого слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області до дисциплінарної відповідальності.
Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач працює старшим слідчим СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області. Позивач зазначає, що за наслідками службового розслідування та на підставі наказу № 94 від 22.01.2019 його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді сурової догани безпідставно, оскільки під час службового розслідування не повно та не об`єктивно з`ясовано всі фактичні обставини справи, письмові пояснення та документи, які спростовують вчинення дисциплінарного проступку, не перевірялись та не враховувались під час складання висновку службового розслідування, на підставі якого прийнято оскаржуваний наказ. Зазначає, що будь-яких порушень службової дисципліни позивач не допускав, при виконанні службових обов`язків дотримувався Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України підпорядкованих їй органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України Правил етичної поведінки поліцейського, інших чинних нормативних актів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 адміністративний позов задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області є неналежним відповідачем у справі, оскільки оскаржуваний наказ ним не приймався, у спірних відносинах начальник КВП ГУНП в Дніпропетровській області під час видання оскаржуваного наказу здійснював публічно-владні управлінські функції, як окремий суб`єкт владних повноважень. Також, відповідач вказує, що начальником КВП ГУНП в Дніпропетровській області за виявленими порушеннями, в межах повноважень та компетенції прийнято оскаржуваний наказ та застосовано дисциплінарне стягнення, що виключає втручання у процесуальну діяльність позивача як слідчого. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 09.12.2016 працює старшим слідчим слідчого відділення Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області). 
В провадженні позивача перебувало кримінальне провадження № 12016040740001004.
26.12.2018 до КВП ГУНП надійшла скарга ОСОБА_2 щодо бездіяльності старшого слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП старшого лейтенанта поліції Гайдука Костянтина ОСОБА_3 , яка виразилася у недопущенні адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 СВ ОСОБА_6 в якості захисників заявника до участі та ознайомлення з матеріалами у кримінальному провадженні № 12016040740001004. За вказаними обставинами заявник просив провести службове розслідування.
Наказом начальника КВП ГУНП від 27.12.2018 № 779 на підставі ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та абз. 2 п. 1, абз. 7 п. 2 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, було призначено службове розслідування за фактом бездіяльності старшого слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та затверджений склад дисциплінарної комісії.
Розслідуванням встановлено, що старший слідчий ОСОБА_1 під час розгляду клопотання адвокатів Голуб С ОСОБА_6 О ОСОБА_6 та Давидова С.В. від 01.10.2018 та додатків до клопотання у вигляді договору, ордеру та свідоцтва, не маючи спеціальних знань, візуально визначив ймовірне використання факсиміле під час підписання договорів про надання правової допомоги, та прийняв рішення про недопущення вказаних адвокатів до участі у кримінальному провадженні №12016040740001004 в якості захисників підозрюваного ОСОБА_2 , про що виніс відповідні постанови про відмову у задоволенні клопотання, при цьому, слідчий маючи сумніви, що договори були укладені за обопільною згодою між клієнтом або іншими особами та адвокатом, не з`ясував у підозрюваної особи її згоду чи незгоду в цьому випадку, тим самим позбавивши підозрюваного ОСОБА_2 права на захист. При цьому, ОСОБА_2 вказує, що зазначені договори підписувалися особисто ним без використання факсиміле.
На переконання дисциплінарної комісії, вказана відмова у допуску захисників суперечить нормам КПК України, оскільки станом на 30.09.2018 ОСОБА_2 мав процесуальний статус підозрюваного та за власним волевиявленням залучив захисників – адвокатів Голуб С.О. та Давидова С.В., які подали достатні документи для участі у кримінальному провадженні. В порушення обов`язку забезпечення права підозрюваного на захист слідчий не з`ясував наявність згоди або її відсутність у підозрюваного на залучення вказаних захисників. 
22 січня 2019 року складено висновок службового розслідування, відповідно до якого знайшли своє підтвердження факти порушення позивачем службової дисципліни, що виразилося: у порушенні вимог статей 20 КПК України “Забезпечення права на захист”, 40 КПК України “Слідчий органу досудового розслідування”, 220 КПК України “Розгляд клопотань під час досудового розслідування” та у порушенні права підозрюваної особи на захист.
Дисциплінарною комісією запропоновано оголосити позивачу сувору догану.
Наказом Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 22.01.2019 №94, за порушення службової дисципліни, що виразилася у порушенні права підозрюваної особи на захист, порушенні вимог статей 20 КПК України “Забезпечення права на захист”, 40 КПК України “Слідчий органу досудового розслідування”, 220 КПК України “Розгляд клопотань під час досудового розслідування”, старшому слідчому СВ Інгулецького ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшому лейтенанту поліції Гайдуку Костянтину ОСОБА_3 оголошено сувору догану.
Не погоджуючись з цим наказом та вважаючи його протиправним позивач звернувся з адміністративним позовом. 
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області є належним відповідачем у справі, в діях позивача відсутній склад дисциплінарного порушення, отже відсутні підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно з п.17 ст.3 КПК України, слідчий – службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Розділом 6 Положення “Про органи досудового розслідування Національної поліції України” затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.07.2017 №570, визначені права і обов`язки слідчих, гарантії їх процесуальної незалежності.
Так, слідчий – службова особа органу Національної поліції України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.
Під час досудового розслідування слідчий самостійно приймає процесуальні рішення, крім випадків, коли законом передбачено винесення рішення слідчого судді, суду або згода прокурора чи погодження керівника органу досудового розслідування або якщо рішення про його проведення приймає виключно прокурор, і є відповідальним за законне та своєчасне виконання цих рішень.
Службові особи органів та підрозділів поліції, крім безпосередніх керівників органів досудового розслідування, вищих керівників органів досудового розслідування, які діють у межах повноважень, визначених КПК України, не можуть мати доступу до матеріалів кримінальних проваджень, витребувати їх у слідчого для перевірки стану розслідування кримінального правопорушення, вивчення і надання вказівок, визначення кваліфікації кримінального правопорушення чи будь-яким іншим способом втручатися в процесуальну діяльність слідчого.
Втручання в процесуальну діяльність слідчих осіб, що не мають на те законних повноважень, не допускається.
Згідно із частинами 1 та 2 статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом, а поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893.
Відповідно до положень цього Порядку, підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування.
Відповідно до змісту Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України питання порушення поліцейським конституційних прав і свобод людини і громадянина можуть бути предметом службового розслідування.
Пунктом 4 Переліку посад керівників Національної поліції України та їх повноважень щодо застосування заохочень і дисциплінарних стягнень, затвердженого наказом Національної поліції України від 04.10.2018 №929, начальникам відділів поліції ГУНП в областях надано повноваження щодо застосування до поліцейських дисциплінарних стягнень у виді, зокрема, суворої догани
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновків, що призначення службового розслідування начальником КВП ГУНП в Дніпропетровській області відбулося в законні спосіб та порядок (у зв`язку з надходженням заяви громадянина та в межах повноважень визначених законом), а службове розслідування дисциплінарною комісією питань дотримання норм кримінального процесуального законодавства України та конституційних прав і свобод людини і громадянина під час проведення досудового розслідування не може бути розцінено як незаконне втручання в процесуальну діяльність слідчих, оскільки таке право надано дисциплінарній комісії на підставі закону. 
Як видно зі скарги, що стала підставою для проведення службового розслідування, ОСОБА_7 фактично порушив два питання: 1) недопущення слідчим ОСОБА_1 04.10.2018 року адвокатів Голуб С.О. та Давидова С.В. до участі у якості захисників у кримінальному провадженні та 2) не надання відповіді слідчим на повторне клопотання адвоката Голуб С.О. про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Згідно з оскаржуваним наказом, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за фактом відмови позивачем 04.10.2018 року у допуску захисників до участі у кримінальному провадженні.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що обставини надання чи ненадання позивачем відповідей на інше клопотання адвоката підозрюваного не слугували підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. 
Так, ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ст. 63 Конституції України, підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.
Частинами 1, 2 ст. 20 КПК України встановлено, що зокрема, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
Згідно з ч. 1 ст. 48 КПК України, захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин – надсилається їй.
Положеннями ч. 3 та ч. 7 ст. 110 КПК України визначено, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови, яка є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.
З аналізу наведених правових норм слідує, що слідчий має обов`язок забезпечити право підозрюваного на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним захисника та те, що слідчий під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні уповноважений приймати процесуальні рішення у формі постанов, які є обов`язковими для виконання особами, прав та інтересів яких вони стосуються.
Як встановлено службовим розслідуванням та підтверджується матеріалами справи, 01.10.2018 до Інгулецького ВП Криворізького ВП ГУНП звернулися адвокати Голуб С.О. та Давидов С.В. (кожен окремо) про допуск до участі у кримінальному провадженні №12016040740001004 у якості захисника ОСОБА_2 з можливістю ознайомлення із матеріалами кримінального провадження.
Постановами від 04.10.2018 року, позивач відмовив у задоволенні вказаних клопотань, оскільки в поданих до них додатках – договорах, виявив використання на місце підпису клієнта ( ОСОБА_7 ) факсиміле та відсутності жодної можливості перевірити дійсність укладених договорів Кучак ОСОБА_8 .О. та адвокатами. 
Отже, 04.10.2018 року позивачем прийняті обов`язкові постанови про відмови у задоволенні клопотань про допуск захисників.
При цьому, як встановлено обставинами службового розслідування, позивач, не маючи спеціальних знань, візуально визначив ймовірне використання факсиміле під час підписання договорів на надання правової допомоги та маючи сумніви, що договори було укладено за обопільною згодою між клієнтом та адвокатами, не з`ясував у підозрюваної особи її згоду чи незгоду на правочин у цьому кримінальному провадженні.
Викладене, підтверджується змістом постанов позивача від 04.01.2018 року, де ним лише констатовано, що він виявив використання на місце підпису клієнта факсиміле та відсутності жодної можливості перевірити дійсність укладених договорів.
Відповідно до статті 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками службового розслідування, що підстави відмови у допуску захисників до участі у кримінальному провадженні суперечать вимогам ст. 50 КПК України, якою встановлений вичерпний перелік документів, що підтверджують повноваження адвоката на участь у кримінальному провадженні. 
Крім того, постанови від 04.10.2018 року не відображають повноту дій слідчого направлених на встановлення наявності згоди чи незгоди підозрюваної особи на участь адвокатів та обставини, що слугували висновку слідчого про відсутність можливості перевірки договорів на правову допомогу. 
Також, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала Інгулецького районного суду м Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.10.2018р. по справі №213/1946/16-к, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката Давидова С. В. на дії слідчого у кримінальному провадженні №12016040740001004 та ухвала Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2018р. по справі №213/1946/16-к, якою відмовлено у задоволенні заяви про відвід слідчого у цьому кримінальному провадженні №12016040740001004, не встановлюють обставин вчинення чи спростування вчинення позивачем дисциплінарного проступку, оскільки питання законності постанов від 04.10.2018 року чи обставини правомірності дій позивача судами не досліджувалося, не надавалася їх оцінка, а тому вказані ухвали не можуть слугувати доказами у цій справі, оскільки не містять інформації щодо предмету доказування.
Враховуючи фактичні обставини, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивачем, як слідчим у кримінальному провадженні, 04.10.20018 року шляхом прийняття відповідних постанов про відмову у допуску до участі у кримінальному провадженні вчинений дисциплінарний проступок. 
Щодо доводів позивача про неврахування дисциплінарною комісією його пояснень та документів – листів, що були направлені під час проведення досудового розслідування на адреси ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_9 та Давидова С ОСОБА_10 про необхідність прибути до слідчого відділення для залучення їх до провадження та ознайомлення їх з матеріалами провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені позивачем документи були прийняті ним після винесення 04.10.2018 року постанов про відмову у допуску захисників до участі у кримінальному провадженні та у розглядуваній справі правового значення не мають, оскільки не були покладені в обґрунтування цих постанов та не стали підставою для притягнення для дисциплінарної відповідальності. 
Враховуючи викладене, дисциплінарною комісією повно та об`єктивно з`ясовано обставини дисциплінарного проступку, позивача обґрунтовано, за наявності підстав та у спосіб, визначений законом притягнуто до дисциплінарної відповідальності. 
Ч. 4 ст. 46 КАС України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Як встановлено п. 7, 9 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; відповідач – суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 20 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом. Інші керівники застосовують дисциплінарні стягнення в межах повноважень, визначених керівником Національної поліції України. 
Пунктом 4 Переліку посад керівників Національної поліції України та їх повноважень щодо застосування заохочень і дисциплінарних стягнень, затвердженого наказом Національної поліції України від 04.10.2018 №929, начальникам відділів поліції ГУНП в областях надано повноваження щодо застосування до поліцейських дисциплінарних стягнень у виді, зокрема, суворої догани.
Отже, начальник КВП ГУНП в Дніпропетровській області під час видання наказу від 22.01.2019 №94 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого слідчого СВ Інгулецького ВП Криворізького ВП ГУНП ОСОБА_1 » здійснював публічно-владні управлінські функції на підставі повноважень наданих йому законодавством, як окремий суб`єкт владних повноважень.
Разом з цим, Криворізький відділ поліції є відокремленим підрозділом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та входить в його структуру, відповідно до наказу Національної поліції України від 06.11.2015 року №1 "Про затвердження структури Національної поліції України".
Таким чином, суд приходить до висновку, що Криворізький відділ поліції, як структурний підрозділ, у спірних відносинах діяв від імені Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яке здійснюють свої функції відповідно до вимог чинного законодавства, а саме Конституції України, Закону України "Про Національну поліцію України" та відповідних актів Кабінету Міністрів України, а також виданих відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України.  
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області є належним відповідачем у цій справі.
Положеннями статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). 
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо, зокрема, прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Отже, для вирішення питання за правилами якого позовного провадження необхідно розглядати спір щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, необхідно встановлювати чи не належить позивач до осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до Закону України "Про запобігання корупції". В іншому випадку такий спір належить розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно з приміткою до статті 50 Закону України "Про запобігання корупції" до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, зокрема, віднесено слідчих.
Як підтверджується матеріалами справи, позивач є слідчим.
Оскільки слідчий, належить до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, то спір щодо прийняття на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби за його участі в якості позивача, не міг розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження та повинен розглядатись за правилами загального позовного провадження.
В порушення цього правила судом першої інстанції розглянуто спір у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження, що є самостійною підставою для скасування рішення суду та прийняття нового в силу приписів п. 7 ч. 3 ст. 317 КАС України.
З огляду на викладене, суд першої інстанції під час розгляду справи допустив неповне з`ясування обставин справи щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що призвело до неправильного вирішення справи, з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду в цій частині з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.308, ст. 310, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325 КАС України суд, –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 в адміністративній справі №160/1452/19 скасувати та прийняти нову постанову.
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.
Постанова в повному обсязі складена 19.02.2020 року.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай