КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 372/3753/19                                Головуючий у 1 інстанції: Тиханський О.Б.
Провадження № 22-ц/824/3002/2020                          Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 лютого 2020 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                       Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 12 листопада 2019 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа: Філія Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» «Конче-Заспівське дорожньо-експлуатаційне управління», про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
 
в с т а н о в и в:
 
В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа: Філія Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» «Конче-Заспівське дорожньо-експлуатаційне управління», про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При цьому, в позовній заяві ОСОБА_1 посилався на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Суд виходив з того, що в позовній заяві: не зазначено у якої особи знаходяться оригінали письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; не зазначений попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; відсутнє  підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, ціни позову. Також суд вказав, що визначені п. 1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» пільгине поширюються на вимоги позивача про стягнення середнього заробітку, а тому ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір. 
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта суд дійшов помилкового висновку, що на нього  не поширюються передбачені п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»  пільги по сплаті судового збору та безпідставно залишив його позов без руху з підстав несплати судового збору. Також ОСОБА_1 зазначив, що на виконання вимог ухвали суду від 21 жовтня 2019 року  він подав до суду заяву про усунення недоліків, в якій зазначив всі необхідні дані. Відтак, у суду були відсутні підстави для повернення його позовної заяви.    
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, повертаючи позовну заяву  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач  не усунув недоліки, визначені в ухвалі суду  від 21 жовтня 2019 року.  В заяві про усунення недоліків ОСОБА_1   не зазначив попереднього розрахунку суми судових витрат, а також не сплатив судовий збір за подання позовної заяви. При цьому суд дійшов висновку про те, що визначені п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» пільги не поширюються на вимоги про стягнення середнього заробітку у зв`язку з поновленням на роботі.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову ОСОБА_1 є поновлення його на роботі та стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Статтею 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Перебачена ст.235 КЗпП України виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу є санкцією (негативним наслідком) за звільнення працівника без законної підстави власником підприємства, установи, організації або упровноваженим ним органом. За змістом даної норми присудження такої виплати є обов`язком органу, який розглядає спір. 
Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що   визначені п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» пільги по сплаті судового збору, не поширюються на похідні від поновлення на роботі вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху з підстав несплати судового збору, суд послався на правову позицію, висловлену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16.
Разом з тим,   вказана правова позиція була висловлена в справі за вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, а не поновлення на роботі.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ухвали Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій він, зокрема, зазначив, що станом на момент подання позовної заяви він не поніс судових витрат.
Враховуючи викладене, у суд першої інстанції були відсутні підстави для визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_1 
Помилкова ухвала Обухівського районного суду Київської області від 12 листопада 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ефановича задовольнити.
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 12 листопада 2019 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа: Філія Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» «Конче-Заспівське дорожньо-експлуатаційне управління», про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 06 лютого 2020 року. 

Суддя-доповідач                                                                Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                                          Оніщук М.І.
 
                                                                                             Крижанівська Г.В.