РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року
м. Рівне

Справа № 564/2231/15-ц
Провадження № 22-ц/4815/3/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючого судді - Шимківа С.С.,
               суддів:         - Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,
               секретар судового засідання - Шептицька С.С.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ПАТ АБ "Укргазбанк",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30 липня 2019 року (ухвалене у складі судді Олійника П.В., повний текст рішення виготовлено 09 серпня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору № 130/07/К-Ф від 03 жовтня 2007 року, - 

в с т а н о в и в :

03 вересня 2015 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ АБ "Укргазбанк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору № 130/07/К-Ф від 03 жовтня 2007 року.
Позовна заява мотивована тим, що 03 жовтня 2007 року між нею та ВАТ АБ "Укргазбанк" було укладено договір про надання іпотечного кредиту № 130/07/ К-Ф .
Цей кредитний договір укладений з суттєвими порушеннями істотних умов договору, встановлених законодавством України, які необхідні для його укладення, з використанням елементів нечесної підприємницької практики, всупереч існуючих норм і вимог закону.
Відповідач не здійснив детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.
Не навів належний "Графік платежів", згідно зі строковістю, зазначеною у договорі (щомісяця), у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості усіх супутніх послуг, а також інших зобов`язань споживача з розписаною сукупною вартістю кредиту за кожним платіжним періодом.
У договорі не зазначені вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості, не визначено реальну процентну ставку, не вказано належно про абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді, згідно вимоги п.3.3 "Правил", шляхом підсумовування всіх платежів здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту.
У момент укладення кредитного договору вона була введена в оману, з використанням нечесної підприємницької практики, а умови договору не відповідали її внутрішній волі.
Просила суд визнати порушеним її право споживача фінансових послуг банку та визнати недійсними кредитний договір № 130/07/К-Ф, укладений 03 жовтня 2007 року між нею та ПАТ АБ "Укргазбанк" та договір Іпотеки №130/07/І-Ф від 03 жовтня 2007 року, та скасувати заборону на відчуження  квартири АДРЕСА_1 ,  накладену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В. шляхом виключення запису №2950, з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та стягнути понесені судові витрати.
Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30 липня 2019 року позов  ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору № 130/07/К-Ф від 03 жовтня 2007 року задоволено.
Визнано недійсним з дати укладення кредитний договір №130/07/К-Ф від 03 жовтня 2007 року, укладений між ПАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_1 .
Визнано недійсним з дати укладення договір іпотеки №130/07/К-Ф від 03 жовтня 2007 року, укладений між ПАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_1 шляхом виключення запису № 2950 з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що банк, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи недобросовісно та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав позичальника на укладення кредитного договору на вкрай невигідних для неї умовах, з якими позичальник як споживач, була позбавлена можливості ознайомитись та оцінити належно. Тому з урахуванням наведеного суд погодився з доводами представника позивача, що позивач підписавши кредитний договір,  хоча і підтвердила свій намір на отримання банківського кредиту, однак, таке її волевиявлення не було вільним та спрямованим на настання реальних правових наслідків саме на таких умовах. Банк під час укладання кредитного договору приховав від позивача повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупності вартості кредиту та ефективної (реальної) відсоткової ставки за цим договором, а також те, що всі розбіжності у розрахунках здійснені виключно на користь Банку, суд вважає це умислом у діях Банку з метою отримання ним прихованого прибутку. 
19 вересня 2019 року ПАТ АБ "Укргазбанк" подано апеляційну скаргу на рішення суду, у якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у кредитному договорі та додаткових угодах до нього вказані усі умови, які сторони повинні були погодити для подальшого належного виконання зобов`язань за договором, а саме: кредитний договір укладено в письмовій формі, сторонами досягнуто згоди з усіх питань, передбачених законом та пов`язаних з його виконанням, вказаний договір належним чином виконаний Банком. 
Будучи обізнаним з умовами кредитного договору позичальник погодився з усіма його пунктами, що засвідчив своїм власноручним підписом.
Судом безпідставно не було досліджено п. 6.5. кредитного договору № 130/07/К-Ф від 03 жовтня 2007 року, у якому вказано, що позичальнику надається інформація щодо ряду супутніх послуг та тарифів до них у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього Договору
Валютою досліджуваного договору є долар США і саме в цій валюті підлягають обчисленню всі складові кредитного зобов`язання.
Постанова НБУ від 10.05.2007р. №168 "Про затвердження Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" не передбачає переведення валюти зобов`язання в інші валюти при визначенні сукупної вартості кредиту та абсолютного значення подорожчання кредиту.
Судом не взято до уваги заяви про видачу готівки, виписки по рахунку, електронні меморіальні ордери.
В оскаржуваному рішенні не наведено жодних належних та переконливих доказів того, що кредитор умисно повідомив позивачу відомості, які не відповідали дійсності. Позичальник свідомо поставив свій підпис під спірним договором, чим засвідчив свою згоду з його умовами. Крім того, позичальник отримав кредит та користується кредитними коштами.
Спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх його істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позичальник на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови.
Позивачка та її представник у судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені та обізнані про день, час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 03 жовтня 2007 року між ВАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 130/07/К-Ф, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 28 000 дол США на строк з 03 жовтня 2007 року по 02 жовтня 2019 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних (а.с. 7).
На забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 03 жовтня 2007 року між ВАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 130/07/І-Ф, за яким ОСОБА_1 передала у іпотеку нерухоме майно - однокімнатну квартиру, загальною площею 30,0 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заставною вартістю у 200900 грн (а.с. 15).
18 червня 2008 року та 10 вересня 2008 року, між сторонами було укладено додатковий договір № 2 та додатковий договір № 3 до кредитного договору № 130/07/К-Ф від 03 жовтня 2007 року, згідно умов яких, положення п. 1.1. розділу І "Предмет договору" викладено у новій редакції, у зв`язку із збільшенням суми кредиту (а.с. 12, 13).
Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
З роз`яснень, викладених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року № 9 вбачається, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.
Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.
Матеріали справи та встановлені судом обставини не дають підстав вважати, що дії ПАТ АБ "Укргазбанк" при укладанні спірного кредитного договору суперечили волевиявленню ОСОБА_1 , а також про наявність у таких діях умислу, спрямованого на введення її в оману.
Посилання позивача на те, що ПАТ АБ "Укргазбанк", укладаючи оспорюваний кредитний договір, порушило положення Закону України "Про захист прав споживачів", не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Свобода договору включає вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників.
Укладаючи договір, сторони досягли згоди з усіх його істотних умов. Договір укладено у письмовій формі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.
Згідно ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав передбачених ст. 230 ЦК України та ст.ст. 11, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", позивач в силу положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх позовних вимог.
Однак жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили укладення договору під впливом обману позивачем не надано, а судом не встановлено.
Відповідно ч. 2 ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до вставленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно п. 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач має право протягом чотирнадцяти днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснень причин.
Проте, позивач не скористався цим правом, що свідчить про те, що ОСОБА_1 погоджувалася з усіма умовами договору та не вважала їх такими, що порушують її інтереси або є несправедливими.
Позивач при укладенні договору отримала свій екземпляр, з текстом якого ознайомилася та свою згоду з його умовами скріпила особистим підписом на кожній сторінці договору, а також сторони визначилися із розміром процентної ставки, тобто позичальнику була надана інформація щодо істотних умов договору, а тому порушень ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" не доведено.
Як вбачається зі змісту оспорюваного договору в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договору, відповідно до вимог чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, зокрема ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".
Не заслуговують також на увагу доводи автора апеляційної скарги про те, що дії банку свідчать про нечесну підприємницьку практику з огляду на таке.
Згідно з вимогами ч.ч. 1, 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.
У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 є таким, що не відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
       
Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" задовольнити.
Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30 липня 2019 року скасувати.
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору № 130/07/К-Ф від 03 жовтня 2007 року відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" судовий збір, сплачений за розгляд справи судом апеляційної інстанції, у розмірі 5481 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят одна) грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 16 січня 2020 року.

Головуючий-суддя  С.С. Шимків
Судді:                                                                 С.О. Гордійчук
                                                                                  Н.М. Ковальчук