ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 січня 2020 року           справа №805/5104/15-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г, Блохіна А.А., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Яцюк Артура Олександровича, який діє в інтересах Савельєвої Анни Миколаївни  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2019 року  у справі  № 805/5104/15-а (головуючий І інстанції Голуб В.А. повний текст рішення складено 8 жовтня 2019 року у приміщенні суду за адресою: вул. Добровольського, 1, м. Слов`янськ Донецької області)  за позовом   ОСОБА_2  до  Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни,  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року ОСОБА_2 (далі-позивач, ОСОБА_2 ) звернулася в суд з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-відповідач 1, Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни (далі-відповідач 2, уповноважений Фонду), в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» (далі - ПАТ «Радикал Банк») Савельєвої Анни Миколаївни про визнання нікчемним правочину (трансакції) з внесення позивачем 9 липня 2015 року на власний банківський рахунок у ПАТ «Радикал Банк» грошових коштів у сумі 200 000, 00 грн із призначенням платежу: «Внесення коштів на власний рахунок»; 
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєву Анну Миколаївну надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок включення до їх числа - Позивача, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Радикал Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (т.1, а.с.4-7).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2019 року позов задоволено (т.2, а.с. 107-110).
Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо збільшення кількості вкладників за рахунок включення ОСОБА_2 як вкладника, якому необхідно здійснити виплати на відшкодування коштів за вкладом у Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку від 09.07.2015 року № 18532/П-1.
Представник уповноваженої особи Фонду не погодився з вказаним рішенням суду та подав апеляційну скаргу в якій послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2019 року та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що позивачем 09.07.2015 року з ПАТ «Радикал банк» було укладено договір банківського рахунку на який того ж дня позивачем о 16:25 було внесено грошові кошти у сумі 200000,00 грн. Однак, в проміжок часу з 16:25 по 17:05 загалом було вчинено 36 трансакцій на суми, що не перевищують 200000,00 грн  в одній касі, одним касиром з одного рахунку каси № 10027001036 Дніпропетровського відділення Банку № 3, що є неможливим за умови дотримання порядку викладеного в Положенні про організацію роботи щодо ведення та обліку касових операцій в ПАТ «Радикал банк». Також зазначив, що з витягу виписки по рахунку № НОМЕР_1 каси Дніпропетровського відділення банку № 3 за 09.07.2015 року вбачається, що в 17:05 по поточному рахунку № НОМЕР_2 спочатку проведена трансакція по видачі коштів ОСОБА_3 на суму 7 073 531,00 грн, а в період з 16:25 по 17:05 по рахункам 36 вкладників, в тому числі і позивача на ту ж загальну суму 7 073 531,00 грн, що свідчить про дроблення вкладу ОСОБА_3 , оскільки саме цей  вкладник є дійсним набувачем коштів від ФГВФО. Вважає, що за умови дотримання встановленого порядку відкриття поточного рахунку фізичних осіб (ідентифікація особи, заповнення заяви, оформлення відповідного договору, проставлення печаток) та дотримання касовим працівником алгоритму дій щодо ведення та обліку касових операцій, неможливо одночасно здійснити декілька операцій щодо розміщення коштів на поточних рахунках клієнтів через рахунок каси банку.   
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника уповноваженої особи Фонду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідно до приписів  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  справа розглядається в порядку письмового провадження.          
Суд, заслухав суддю - доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги встановив наступне.
Позивач - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1,а.с. 16).
9 липня 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Радикал банк» (Дніпропетровське відділення № 3) укладено договір банківського рахунку № 18532/П-1, відповідно до якого банк відкрив позивачці поточний рахунок у гривнях № НОМЕР_3  (т.1, а.с.8-10).
Того ж дня позивачка внесла на власний банківський рахунок у ПАТ «Радикал банк» грошові кошти в сумі 200 000, 00 грн із призначенням платежу: «Внесення коштів на власний рахунок», що підтверджується квитанцією № 13299 від 09.07.2015 року виданою головним економістом Молчановою Т.А. (т.1, а.с.11).
У зв`язку з прийняттям Правлінням Національного банку України постанови від 09 листопада 2015 року № 769 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Радикал банк»» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 09 листопада 2015 року № 203 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Радикал банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Радикал банк» та призначено уповноважену особу Фонду Савельєву А.М. строком на 2 роки з 10 листопада 2015 року по 09 листопада 2017 року включно.
Листом від 18 листопада 2015 року № 3553/15 уповноважена особа повідомила позивачку, що в результаті проведеної перевірки було встановлено, що правочин від 9 листопада 2015 року, а саме трансакція ПАТ «Радикал банк» щодо перерахування на користь ОСОБА_2 грошової суми з призначенням платежу «Внесення коштів на власний рахунок» на суму 200 000, 00 грн відповідно до положень частини третьої статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI), є нікчемним. У листі зазначено, що правочини (у тому числі договори), вчинені через каси банку, що мають одночасну реєстрацію в системі АБС Б-2 за одним й тим самим часом проведення трансакції в одній касі одним і тим же  касиром, свідчать про протиправне внесення інформації до АБС Б-2 з метою виведення активів Банку та надання одному кредитору переваги над іншим, тобто правочини (у тому числі договори) є нікчемними (т.1, а.с.12-13).
Вважаючи вказані дії відповідачів протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.
Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.
Положеннями ч. 4 ст. 26 зазначеного Закону передбачено, що Фонд не відшкодовує кошти передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; розміщені на вклад власником істотної участі банку; розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; за вкладами у філіях іноземних банків; за вкладами у банківських металах.
Згідно з ч.ч. 1, 2  ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєва Анна Миколаївна (далі - Уповноважена особа) стверджує, що транзакцію щодо перерахування коштів на користь позивача на суму 200000,00 грн. визнано нікчемною, оскільки правочини (у тому числі договори), вчинені через каси банку, що мають одночасну реєстрацію в системі АБС Б-2 за одним й тим самим часом проведення транзакції в одній касі одним і тим же касиром. Вказане свідчать про протиправне внесення інформації до АБС Б-2 з метою виведення активів банку та надання одному кредитору переваги над іншими, тобто правочини (у тому числі договори) є нікчемними з підстав, встановлених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», (а саме: п. 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Таким чином, передумовою для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами є наявність чинного договору, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та залишку коштів на рахунку станом на день отримання Уповноваженою особою рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
У свою чергу, відповідно до п. 2.9 Інструкції № 174, банк (філія, відділення ) зобов`язані видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордеру ) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.
У п. 1.3 Інструкції № 174 закріплено, що касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи  платника або отримувача та працівників банку,    уповноважених здійснювати касову операцію.
До обов`язкових реквізитів касових документів, які оформляються для зарахування суми готівки на відповідні рахунки (крім зазначених вище), також належать номер рахунку отримувача та найменування і код банку отримувача.
Отже, достатньою правовою підставою для включення особи до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватись банківським документом, зокрема квитанцією про внесення коштів на її рахунок.
Фактичне надходження та зарахування коштів у розмірі 200000,00 грн на поточний рахунок позивача підтверджується квитанцією, копія якої приєднана до матеріалів справи (т.1, а.с.11). Наявність зазначених коштів на вказаному рахунку також не заперечується відповідачем.
Уповноважена особа вказує на те, що кошти були зараховані на рахунок позивача у незаконний спосіб, а саме - в однаковий час в одній касі касиром здійснено декілька транзакцій. На думку відповідача, вказана обставина вказує на те, що документальне оформлення транзакції було здійснене з метою створення передумов для отримання гарантованих виплат від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що проведення транзакції за одним й тим самим часом в одній касі одним і тим же касиром не є підставою для визнання правочину недійсним, оскільки така підстава не передбачена ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а може мати відповідні правові наслідки лише для осіб, що здійснюють операційне супроводження клієнтів. Позивач як вкладник банку не має нести відповідальність за дії інших осіб - співробітників банку. Уповноважена особа наділена повноваженнями щодо стягнення грошових коштів зі співробітників банку у разі визнання таких осіб винними у вчиненні злочину судовим рішенням.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.
Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Уповноважена особа не здійснювала перевірку договору банківського рахунку № 18532/П-1 від 09 липня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не встановлювала його нікчемність.
Також в матеріалах справи відсутні докази визнання зазначеного договору недійсним у встановленому законом порядку чи застосування наслідків нікчемності такого договору в судовому порядку.
У свою чергу, суд зауважує, що договір банківського рахунку № 18532/П-1 від 09.07.2015 року не передбачає жодних пільг (переваг) для позивача, які б не були передбачені законодавством чи внутрішніми документами банку. Це є цілком стандартний масовий договір банку з клієнтом.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що підстави, з яких Уповноважена особа не включила інформацію щодо ОСОБА_2 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - є необґрунтованими.
Відтак, апелянтом не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до Закону № 4452.
Тому суд апеляційної інстанції вважає, що така відмова/бездіяльність Уповноваженої особи суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що має наслідком зобов`язання вчинити дії для відновлення порушених прав позивача.
Апеляційний суд звертає увагу, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить імперативну вимогу відшкодувати за рахунок Фонду кошти вкладнику за його вкладом, а отже за умови недоведеності протиправних дій позивача щодо укладення з банком договору банківського рахунку, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язана внести позивача до переліку осіб, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про позивача, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом.
Відповідно до положень пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 року за № 1548/21860, відповідач наділений повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування.
Надання Уповноваженою особою додаткової інформації про вкладника на підставі п. 6 р. ІІІ Положення № 14, є підставою для включення такого вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
А відтак, право позивача може бути захищене шляхом саме зобов`язання уповноваженої особи подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, якому необхідно здійснити виплати на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Радикал Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку від 09.07.2015 року № 18532/П-1.  
З приводу посилань представника уповноваженої особи Фонду на надходження коштів на рахунок позивача внаслідок так званого «дроблення» (розподілу) депозитних рахунків інших клієнтів, на яких була розміщена значна сума коштів, що свідчить про нікчемність вчиненого позивачем та банком правочину, суд апеляційної інстанції зазначає, що спеціальна підстава для визнання нікчемними договорів, які відповідають, умовній категорії «договори дроблення», з`явилася 12 серпня 2015 року одночасно з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII.
Цим Законом частину 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було доповнено спеціальним пунктом 9, який передбачає, таку підставу для нікчемності як «здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства». Спрямованість цих законодавчих змін на віднесення до категорії нікчемних, так званих, «договорів дроблення» підтверджується Пояснювальною запискою до проекту закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» (реєстраційний № 2045а від 8 червня 2015 року), який був внесений Кабінетом Міністрів України. У цій Пояснювальній записці зазначено, що проект закону спрямований на, зокрема, розширення переліку підстав, за яких Фонд не відшкодовує кошти за вкладами, які мають ознаки «дроблення». Крім того, саме рішення Верховної Ради України про прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII було спрямоване на віднесення до категорії нікчемних, так званих, «договорів дроблення» і це підтверджується стенограмою засідання парламенту від 16 липня 2015 року.
Фактично під «дробленням» розуміється переказ депозитних коштів із одного рахунку, сума на якому перевищує гарантовану для відшкодування, на інші депозитні рахунки, як правило, новоутворені, в частинах, які підпадають під виплату Фондом гарантування вкладів.
Апеляційний суд зазначає, що спірні правовідносини виникли до внесення пункту 9 до частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З огляду на що, застосування відповідачем посилань на наявність факту «дроблення вкладу» з боку позивача є безпідставним.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 31.07.2019 року у справі № 826/8614/15 та від 30.09.2019 року у справі № 820/842/16.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В ході розгляду справи відповідачами не доведено правомірності свого рішення відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Яцюк Артура Олександровича, який діє в інтересах Савельєвої Анни Миколаївни  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2019 року  у справі  № 805/5104/15-а  за позовом   ОСОБА_2  до  Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни,  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2019 року  у справі  № 805/5104/15-а - залишити без змін.
Повний текст постанови складений та підписаний 22 січня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач:                                                                      І.В. Геращенко 

Судді:                                                                                          Т.Г. Арабей

А.А. Блохін