ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.003952 пров. № 857/12989/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 

головуючого судді                                      Святецького В.В., 
суддів                                                            Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,
          з участю секретаря судового засідання      Гнідець Р.І.,           
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року  у справі № 1.380.2019.003952 (головуюча суддя Кухар Н.А., час ухвалення  14:52 год., м. Львів, повний текст рішення складений 01 листопада 2019 року) за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,, Авто Стандард Україна” до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В :
           01 серпня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю ,,Авто Стандард Україна” звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просило  визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24 квітня 2019 року за № 0005921411 та № 0005931411. 
Постановою від 22 жовтня 2019 року Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.
Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення  Головного управління ДФС у Львівській області за № 0005921411 від 24.04.2019 та № 0005931411 від 24.04.2019.
Також суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС  у Львівській області на користь ТзОВ ,,Авто Стандард Україна”  судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3842,00 гривні.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС  у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. 
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що ТзОВ ,,Авто Стандард Україна” за період з 01.04.2016 по 18.03.2019 року за 37-и митними деклараціями ввезло на митну територію України товар ,,Пильовики амортизатора”, митна вартість яких становить 30878,15 гривень та які задекларовані за кодом згідно з УКТ ЗЕД 3926 9097 90, як ,,інші вироби з пластмас” (ставка ввізного мита 0%).
Однак, контролюючий орган вважає, що класифікація товару ,,Пильовик амортизатора” повинна здійснюватися у товарній підкатегорії 8708 8099 98 згідно з УКТ ЗЕД зі ставкою ввізного мита 5%.
Свої доводи відповідач аргументує тим, що згідно з Приміткою 1 до 39 групи в УКТ ЗЕД термін ,,пластмаси” означає матеріали товарних позицій 3901 - 3914, що здатні при полімеризації або на будь-якій наступній стадії набувати заданої форми під впливом зовнішньої дії (як правило, температури і тиску, а при необхідності і з використанням розчинника або пластифікатора) та зберігати її після усунення зовнішньої дії, такої як пресування, лиття, екструзія, каландрування або іншої
У товарну позицію 3926 включаються ,,Інші вироби з пластмас та вироби з інших матеріалів товарних позицій 3901 - 3914”.
Відповідно до Пояснень до цієї товарної позиції включаються вироби, в іншому місці не зазначені, із пластмас (як визначено в Примітці 1 до цієї групи) чи з інших матеріалів товарних позицій 3901 - 3914.
Контролюючий орган доводить, що згідно з Приміткою 2 (і) до 39 групи до цієї групи не включаються: частини літальних апаратів або транспортних засобів розділу XVII.
Розділ XVII УКТ ЗЕД поширюється на ,,Засоби наземного транспорту, літальні апарати, плавучі засоби і пов`язані з транспортом пристрої та обладнання”.
Згідно з Приміткою 3 до Розділу XVII у групах 86 - 88 терміни ,,частини” або ,,пристрої” не поширюються на частини та пристрої, які не призначені для використання виключно або в основному з виробами з виробами цих груп. Частини або пристрої, які можна віднести одночасно до двох або кількох товарних позицій цього розділу, повинні бути класифіковані у тій товарній позиції, яка відповідає основному використанню цих час тин або пристроїв.
Водночас, у товарну позицію 8708 включаються ,,Частини та пристрої моторних транспортних засобів товарних позицій 8701 - 8705”.
Відповідно до Пояснень до цієї товарної позиції включаються частини і пристрої до моторних транспортних засобів товарних позицій 8701 - 8705 за умови, що такі частини і пристрої відповідають двом таким вимогам:
-          вони повинні бути ідентифіковані як придатні для використання винятково чи переважно з вищезгаданими транспортними засобами;
-          вони не повинні виключатися положеннями Приміток до Розділу XVII.
Терміни ,,частини” та ,,частини і пристрої” не застосовуються до виробів, зазначених далі, незалежно від того, можуть чи не можуть вони бути ідентифіковані як вироби, призначені для товарів цього розділу:
-          з`єднань, шайб і аналогічних виробів з будь-якого матеріалу (що класифікуються відповідно до матеріалу, з якого вони вироблені, або в товарній позиції 8484), а також інших виробів з вулканізованої гуми, крім твердої гуми (товарна позиція 4016);
-          частин загального призначення з недорогоцінних металів (розділ XV) відповідно до примітки 2 до розділу XV або аналогічних виробів з пластмаси (група 39).
          Таким чином, на думку відповідача, пильовик амортизатора являє собою гофрований чохол, який надягається на амортизатор і має відповідний йому діаметр. При цьому гофрованої частиною пильовик не торкається пружини.
Оскільки, зазначений товар призначений для використання у транспортних засобах 8701- 8705 та не є частиною загального призначення в розумінні, встановленому в УКТ ЗЕД, зазначене унеможливлює класифікацію товару у товарній позиції 3926 УКТ ЗЕД.
З огляду на викладене контролюючий орган просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
ТзОВ ,,Авто Стандард Україна”  правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав  вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі. 
Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні. 
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення  з таких підстав.  
Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що за наслідками проведеної документальної невиїзної  перевірки ТзОВ ,,Авто Стандард Україна” дотримання  вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товару ,,Вироби з пластмас для транспортних засобів: Пильовик амортизатора”  за період з 01.04.2016 по 18.03.2019 року, оформленої актом № 505/14.11/35775727 від 02.04.2019, Головне управління ДФС у Львівській області 24 квітня 2019 року прийняло податкові повідомлення-рішення:
- за № 0005921411, яким збільшило позивачу грошове зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності у розмірі 2169, 54 грн.,  у тому числі 1446, 36 грн. за основним платежем та 723,18 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);
-  за № 0005931411, яким збільшено позивачу грошове зобов`язання за платежем податок  на додану вартість у розмірі 433, 92  грн.,  у тому числі 289, 28 грн. за основним платежем та 144,64 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).
          Висновки контролюючого органу базуються на тому, що товариство позивача допустило порушення : 1) пунктів 1 та 6 Основних правил інтерпретації класифікації товарів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, викладеній у додатку до  Закону України від 19.09.2013 № 584-VII  ,,Про Митний тариф України”, частини 1 статті  257, статті  278 Митного кодексу України, що призвело до заниження та несплати ввізного мита на суму 1483, 22 гривні;
2) пункту  187.8  статті  187, пункту  190.1  статті  190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження та несплати ПДВ на суму 296, 65 гривні. 
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до  ДФС України.
За результатами розгляду скарги Державна фіскальна служба України прийняла рішення від 08.07.2019 року № 31190/7/99-99-11-06-08-25, відповідно до якого податкові повідомлення  рішення від 24.04.2019 року № 0005921411 та № 0005931411 залишені без змін, а скарга ТзОВ ,,Авто Стандард Україна” від 06.05.2019 № 110 - без задоволення.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірність своїх дій щодо самостійного визначення коду товару, оскільки жодного експертного дослідження контролюючий орган не проводив.
Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними. 
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частин першої, другої  статті 67 Митного кодексу України  Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.
За змістом статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД  (ч.1).
Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД (ч.2).
На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердженн язаявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них (ч.3).
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари (ч.4).
Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо (ч.5).
Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення (ч.6).
Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч.7).
Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер (ч.8).
Законом України від 19.09.2013 № 584-VII ,,Про митний тариф України”  (далі - Закон № 584-VII) встановлено, що митний тариф - це систематизований згідно з  УКТ ЗЕД перелік ставок ввізного мита, яке справляється з товарів, що ввозяться на митну територію України. В основу класифікаційної схеми покладено        УКТ ЗЕД , яка базується на гармонізованій системі опису і кодування товарів.
Відповідно до пункту 1 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, додаток до  Закону № 584-VII, класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами: назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється, виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил.
Згідно із п.6 Основних правил інтерпретацій УКТЗД для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.
Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТЗЕД з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД на основі характеристик товару, які є визначальними для класифікації.
З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що ТзОВ ,,Авто Стандард Україна” за ВМД ІМ 40 ДЕ, за контрактами з фірмами ,,Ferdinand Bilstein GmbH + Co.KG”  (Німеччина) та ORIGINAL BIRTH S.p.A.” (Італія) ввезло товар: ,,Вироби з пластмас для транспортних засобів: Пильовик амортизатора”.
За період з 01.04.2016 по 18.03.2019 року за 37-и митними деклараціями товариством позивача ввезено ,,Пильовики амортизатора”, митна вартість яких становить 30878,15 гривень та які задекларовані за кодом згідно з УКТ ЗЕД 3926 9097 90, як ,,інші вироби з пластмас” (ставка ввізного мита 0%).
Під час перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що класифікація товару ,,Пильовик амортизатора” повинна здійснюватися у товарній підкатегорії 8708 8099 98 згідно з УКТ ЗЕД зі ставкою ввізного мита 5%.
Колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що перевірені фіскальним органом ВМД були прийняті митним органом до митного оформлення та випущені митним органом після перевірки всіх даних у вільний обіг на території України. 
За приписами пункту 3 частини третьої  статті 345 МК України  органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності класифікації згідно з  УКТ ЗЕД  товарів, щодо яких проведено митне оформлення.
Згідно зі  статтею 351 МК України  предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
У частині другій  ст. 351 МК України  визначено дві підстави, за наявності яких може бути проведена документальна невиїзна перевірка.
Зокрема, відповідно до пункту 1 частини другої  статті 351 МК України, документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.
Аналіз змісту вищенаведених норм МК України  дає підстави для висновку, що наказ про призначення документальної невиїзної перевірки обов`язково має містити визначені частиною другою  статті 351 МК України  підстави для її проведення, які зі змісту такого наказу можливо було чітко ідентифікувати.
Між тим, акт невиїзної документальної перевірки від 02.04.2019 за № 505/14.11/35775727 не містить жодних фактів про виявлення контролюючим органом ознак, що свідчать про можливе порушення позивачем законодавства України з питань державної митної справи та в чому саме вони полягають. Також у вказаних документах відсутні відомості про отримання інформації про такі порушення підприємства від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів або ж із висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.
За таких обставин, колегія суддів визнає вірними висновки суду першої інстанції про те, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження податкового органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта. 
Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з висновкам Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 07 серпня 2018 року у справі  № 808/2133/17 (провадження № К/9901/36140/18).
Таким чином, відповідач не довів правомірність своїх дій щодо самостійного визначення коду товару, оскільки жодного експертного дослідження податковим органом не проводилося, а тому колегія суддів дійшла переконання, що позивач правомірно визначив класифікацію ввезених товарів за УКТ ЗЕД, що свідчить про протиправність оскаржених податкових повідомлень-рішень. 
Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції  нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.          

Керуючись ч.3 ст. 243,  ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :
            
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року  у справі № 1.380.2019.003952– без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 29.01.2020.